83 
talion. I dälderna höja sig träden något mera och man träffar 
der ofta ganska täta och temligen vidsträckta skogsdungar, be¬ 
stående af björk, vide-arter och lönn, samt al närmast strän¬ 
derna, då deremot barrträd ofta på långa sträckor kunna sägas 
höra till sällsyntheterna. Till egendomligheterna af denna vege¬ 
tations fysionomi bidraga vidare äfven på ett ganska vigtigt sätt 
några andra växter. I främsta rummet bland dessa bör näm¬ 
nas Aconitiun lycoctonum, som finnes här i ofantlig mängd 
och med sin resliga blomspira och sina stora blad ger det 
hela i ofvannämnda löfskogsdalar ett ovanligt yppigt utseende, 
samt Glyceria aquatica Whjfenb., hvilken i nästan lika hög grad 
väcker den från södra Finland kommande botanistens upp¬ 
märksamhet och som här utgör strändernas prydnad, i det 
den tillsammans med den äfven för östra Finland egendomliga 
Fluminia arundinacea Fr. i långa sträckor omger dem med en 
krans af yppig grönska. Denna sålunda i dess mest allmänna 
drag beskrifna egendomliga natur, har ganska skarpt markerade 
gränser. Den begynner, som sagdt, med Kronoborg och bildar 
sedan ett bälte kring den nordliga Ladogans kust, omfattande 
Jaakkimvaara, Sordavala och Impilaks socknar. Sedan man genom¬ 
vandrat dessa och hunnit till trakten af Pitkäranta, frapperas 
ögat af den plötsliga förändring, som här inträder i landets och 
naturens utseende. Bergen upphöra nu med ens och man in¬ 
träder uti en låg, sandig mo-trakt, som med sina kala, sandiga 
stränder omärkligt sluttar emot Ladogans vida yta. Vegetationen 
är tillika helt och hållet förändrad. Lönnen finnes ej mera, tall 
och gran äro de öfvervägande trädslagen. Man söker förgäfves 
Jconitum samt några andra växter, t. ex. Actcea spicata, Saxi- 
fraga cwspitosa och nivalis, Carlina, Echinospermum, Lathyrus 
sylveslris m. fl., som utmärka den förut besökta bergstrakten och 
vid hvilka man der vant sig. Denna nya nejd, till hvilken man nu 
är förflyttad, utgöres af Salmis socken. Likasom på våra moar 
