132 
/ 
1V 2 , bredd 1 millini. Djuret ljusgrått, dess rygg och de långa 
trefvarne mörkare. 
Helix harpa , som först blifvit beskrifven från Norra Ame¬ 
rika (Maine vid S:t Petersfloden), fanns af professor Boheman 
1843 i Luleå- och 1856 i Lycksele-Lappmark. Uti Finland 
o 
har jag funnit den på Aland (Kåsberget i Jomala socken) och 
i Kemiträsk samt öfver hela Lappmarken till Ishafskusten, der 
den ej är synnerligen sällsynt och anträffas företrädesvis vid röt¬ 
terna af Björk och Salix-arter, under förmultnande föf, isynnerhet 
vid vattendrag, men äfven på fjällen i björkregionen, såsom t. ex. 
på Luosmavaara uti Enari-Lappmark. 
o 
De Åländska exemplaren ha ytterst tunnt, genomskinligt, 
grönaktigt, hornfärgadt skal; vindningarna 4, den sista mycket 
vidgad och af samma höjd som spiran, hvarigenom snäckan får 
en bredt konisk form; mynningen rundad; storleken 2 3 / 4 m. m. 
i längd och 2 1 / 2 i bredd. De lappska exemplaren deremot hafva 
en mer långsträckt form, tjockare, vanligen brnngult skal, vind- 
ningarue närmare 5, den sista 2 femtedelar af skalets längd, 
mynningen halftäggrundad samt äro af betydligare storlek. Oak- 
tadt dessa smärre skiljaktigheter, hvilka kanske mest bero deraf 
att arten egentligen har centrum för sin geografiska utbredning 
i Lappmarken och de sydliga exemplaren derföre äro mindre ut¬ 
bildade, kan man ej annat än anse dessa snäckor höra till samma 
o 
art. På Aland förekomma också en mängd växter, hvilka norrut 
återfinnas först i Lappmarken. 
Helix aculeata skiljer sig från H. harpa genom mindre stor¬ 
lek och cilierade borst på vindningarnes tvärlameller, ehuru den 
till formen något öfverensstämmer med densamma. 
H. arbus to rum L. Uti finska Lappmarken har jag ej an¬ 
träffat någon form af denna art. D:r v. Wallenberg har funnit 
den uti Luleå-Lappmark ( Zool . Blått. f. 1858, p. 90). Vid norra 
kusten af Ladoga fanns den ej heller af J. J. Chydenius. 
