S. ccecimaculana H. f. 27, Dup. t. 249, Kollariana Mann., 
HSch. f. 295. 
Större och ännu mer långsträckt än Hohemuartiana, grågul eller 
blekt gulbrun, mot vingroten hvitspränklad. Spegeln är egendomlig, hvit- 
grå utan metallglänsande infattning, med ett litet i krok böjdt bihang, som 
utgår från den främre vinkeln åt midten af vingen. Uti sjelfva spegeln, 
vid den före midten af vingen temmeligen tvärt afskurna kanten, finnes 
två svagt antydda svarta punkter. Rothälften af framvingarnas fransar är 
vackert askgrå genom tätt om hvarandra blandade svarta och hvita fjäll; 
ändhälften af desamma är gulaktig liksom hufvudet. Det snedt afrundade 
rotfältet bakåt och spegelns begränsning framåt och utåt mörkare än 
grunden. 
Vid Helsingfors sällsynt. 
S. aspidiscana IL f. 256, Dahlhomiana Zett. in Mus. Holm. 
Är allmän vid Koxholm i sednare hälften af Juni. 
GRAPHOLITHA Tr., HSch. 
Gr. Daldorfiana Fabr., Rhediana Tr., Zett, 1. c. in 'obs., 
aurana H. f. 22. 
Mindre än albersana. Framvingarna kanelbruna, ändtredjedelen öf- 
vergående i orange och oregelbundet streckad med svaga guldlinier, som 
sträcka sig mot analvinkeln. Brämlinien rent svart, isynnerhet mot ving¬ 
spetsen skarpt markerad. 
På Åland tagen af N. Lund. — F. M. 
Gr, plumbatana ZelL, HSch. 321. 
Mörkgråbrun med breda, starkt violettglänsande blystreck, som utgå 
från de enkla costalhakorna. 
Åbo, prof. Sahlberg. 
Gr. blepharana Ivhlw., HSch, 197, 198, Zachana Tr., 
Tngstr. Bidr. p. 90. 
Gr. tewebrosana FR., HSch. f. 292. 
Större än blepharana. Framvingarna bruna, mot roten mera grå¬ 
aktigt mattglänsande, med gråa glänsande fransar, som hafva en skarp 
