248 
Ochlhiphilidce. — Ochthiphila aridella, juncorum. 
Ephydridce. — Notiphila griseola; Ephydra stagnalis; Och- 
thera mantis. 
Scatomyzidce. — Tetanocera umbrarum. 
Ortalulce. — Tephritis Leontodontis; Lonchsea vaginalis; 
Lauxania Jupulina; Sapromyza hilarella. 
Opomyzidce. — Scatophaga nigricornis, nigra; Calobata pe- 
tronella, cibaria. 
Heteromyzidce .— Helomyza serrata, rufa; Copromyza equina; 
Piophila atrata. 
Oscmidce. -—- Oscinis lineata, pusilla; Madiza glabra. 
Tipulidce (sensu latiori). — Hirtea pomonae, epbippium; 
Bibio Johannis; Ceratopagon communis; Cbironomus plumosus, 
annularis hirtulus; Culex cantans; Tipula cornicina, scripta Meig., 
ocbracea; Limnobia i-notata; Ctenophora bi-maculata; Sciara 
fuscipes. W. Nyländer. 
Kräftan (. Astacus fluviatilis L.) liörer till de djur hvilkas 
geografiska utbredning är bland de lättaste att observera. Enligt 
de uppgifter jag hittills kunnat erhålla i afsende å dess gräns 
« 
norrut, synes denna bilda en linie gående ifrån trakten af Chri- 
stinestad (Lappfjerdså) snedt genom landet till straxt söderom 
Sordavala i öster. Denna linie är dock ej fullkomligt rak, utan 
företer i de inre delarna af landet en lindrig böjning söderut. 
Kräftan förekommer t. ex. i Längelmäki, men trifs ej mera i 
Jämsä. Den nordliga gränspunkten på vestra kusten finnes så¬ 
ledes vid 62° 25', i Längelmäki och i S:t Michel-trakten vid 61° 
6' och vid Ladoga vid 61° 7, 5 '. D:r Åkesson har underrättat 
mig om att kräftan ej förekommer i trakterna af Onega; troligt 
är derföre att gränsen för detta djur österom Ladoga drager sig 
ännu sydligare och måhända söderom Swir. 
