L 
i 
Innledning. 
^ 1 anken om å oprette et „Norsk Fonogram-Arkiv“ er et 
; par år gammel. Den ^3 1921 fikk Det Fonetiske Institutt 
Ss el møte på Universitetet, hvor en rekke interesserte 
il sprogforskere og fonetikere, samt dialektgranskere, innfant sig 
J for å drøfte muligheten av å oprette et slikt arkiv, som på 
ip grunnlag av en ensartet tekst skulde søke å få optatt glyfiske 
dialektprøver fra forskjellige deler av vårt land. Forbilledet har 
^ den hele tid vært de optagelser som „Wiener Phonogramm- 
kommissionen“ (Ak. der Wissenschaften) har gjort, og da vesent- 
lig de tyske (germanske) dialektformer, og i første rekke igjen 
! de „40 Wenkersche Såtze“. 
, De synspunkter som er blitt gjort gjeldende ved avfattelsen 
‘ av disse firti setninger har delvis også vært bestemmende for 
Norsk Fonogram-Arkiv. — Resultatet av møtet den Vs 21 var 
vesentlig det, at der blev besluttet nedsatt en komite bestående 
^ av professor Hægstad, dr. Amund B. Larsen, samt forfatteren, 
i som skulde forsøke å få avfattet en enhetlig tekst, som uten 
større vanskelighet kunde legges til grunn for våre hjemlige 
målprøveoptagelser, både i by og på land. Som man vil kunne 
forstå, støter en sådan avfattelse av en enhetlig tekst på adskillige 
vanskeligheter i et land som vårt, hvor vi har de to målformer. 
Jeg er overbevist om at landsmålsformen i de fleste tilfelle vil 
bli valgt som utgangspunkt for transkripsjon til bygdemål, og det 
både på vestland og østland, men byene, og enkelte østlands¬ 
bygder vil vel rimeligvis velge riksmålsformen. Mange vilde 
kanskje innvende at der uten overstigelige vanskeligheter skulde 
hl sig sammenstille en grunntekst som i stilistisk og sprog- 
I I’» (lingvistisk og morfologisk) henseende var i samklang med 
begge målformer. Men det er lettere sagt enn gjort, for man 
I inå erindre hvilke vanskeligheter det er forbundet med, innenfor 
j en kort teksts ramme å få samlet, vel å merke ikke en ramse 
