1923] BERETNING NR. 1 FRA NORSK FONOGRAM-ARKIV. 
9 
som vi visst all kan spore den på enkelte steder, vil i tidens 
løp kunne gjøres til gjenstand for inngående undersøkelser. Vi 
vil ennvidere kunne se palataliseringens stadig omsiggripende 
infeksjon av et målføres lydverk og konstatere de forskjellige 
stadier fra den svakeste påvirkning til den fullstendige omleg¬ 
ning av en bestemt lyd i „j*leiet“ for å tale med Storm. Og 
vi vil også kunne følge den retrograde bevegelse, slik som like¬ 
ledes alt Storm i „Norvegia“ har konstatert den for enkelte 
norske dialekter, hvorledes 'i-holdigheten av en konsonant f. eks. 
d kan felles ut i tidens løp, så at resultatet blir en depalatalisert 
klusil d, fulgt eller foregått av den utfelte palatallyd j. 
Mange andre ting vil vi også kunne forfølge utviklingen 
av, og derved gagne den gren av sprogvidenskapen som man i 
den senere tid har benevnt den „evolutive fonetikk“, og som har 
sine største og mest lysende navn å opvise i Frankrike. — Jeg 
skal imidlertid ikke fortape mig i fjerne fremtidsutsikter, men 
jeg vil bare anføre ennu en enkelt ting, nemlig følgende: Den 
eksperimentelle fonetikk står ennu på begynnerstadiet, og man 
kan forhåbentlig vente sig meget mere av den enn hvad man 
kanskje kunde være berettiget til å slutte av de for den ling- 
vistisk-filologiske sprogforskning ikke sjelden nokså magre og 
golde resultater, som man finner i denne videnskaps tidsskrifter. 
Og ennu vil jeg peke på en liten ting som jeg synes er et 
nokså vektig argument likeoverfor alle dem som kanskje synes 
Norsk Fonogram-Arkivs arbeide trekker store veksler på evig¬ 
heten, veksler som vi kanskje ikke vil se innfridd før enn om 
50 eller 100 år, og at de positive, foreliggende resultater kanskje 
synes nokså tarvelige og lite fruktbare for sprogvidenskapen, 
nemlig dette: 
Hvad vi her har optatt på en plate, er å sammenligne med 
en vare som opbevares hermetisk på glass eller i en boks. Når 
denne vare tas frem i dagens lys om så og så mange år, er 
det ikke urimelig, at datidens eksperimentelle undersøkelses- 
teknikk er nådd uendelig meget videre enn der hvor vi nu står, 
og fremtidens fonetikere vil derfor sikkert kunne nyttiggjøre sig 
vårt arbeide i langt høiere grad og på helt andre måter enn vi 
nulevende aner. 
Og på denne måte rykker da N F A’s beskjedne optagelser 
inn som et lite ledd i den uendelige kjede som betegner viden- 
skapens stadig voksende og stigende erkjennelse av livets problemer. 
