li)23l ENKELTE HOVEDPUNKTER I SPROGUTVIKLINGEN. 
11 
vi om alt det barnet lærer og alt det vi lærer, at det kan synke 
ned til at bli automatisk, til at bli bevægelser som foregaar 
uten at vor høiere bevissthet normalt er med i spillet. Slik er 
det altsaa ogsaa med sproget. 
Er det da merkelig at der kommer logik i automatisk for¬ 
stand tilsyne i sprogutviklingen. Vi kjender fra vor egen erfaring 
at vi automatisk foretar beskyttende bevægelser uten at eller 
før vor høiere bevissthet er varslet. Fra sykelige tilstander 
kjender vi hvordan man kan opføre sig som et normalt menneske 
og allikevel være uten høiere bevissthet. Det mest berømte til- 
fælde er vel det som Charcot beskrev i 1889. Det var et for- 
retningsbud i Paris som pludselig, ved 7-tiden om aftenen, idet 
han gik ut av en forretning, mistet sin høiere bevissthet. Det 
var den 18de januar 1889. Den 26de januar kl. 2 eftermiddag 
kom han til sig selv igjen og var da i en by han ikke kjendte. 
Ved at spørre efter jernbanestasjonen fik han fundet ut at han 
var i Brest, 574 kilometer fra Paris. Da hadde han i 8 dager 
fartet om og opført sig som et normalt menneske, kjøpt jern- 
banebiletter, reist med toget, tat ind paa hoteller, uten at noget 
av dette var ham selv bevisst. (Charcot, Legons du mardi å la 
Salpéthére. Policlinique 1888—89, s. 303 ff., jvf. H. A. Th. 
Dedichen, Sundt og sygt sjæleliv, s. 41 ff.). 
Det er i denne sammenhæng i forbindelse med den psyko¬ 
logiske automatisme vi mener at problemene maa sees. Vi ram¬ 
mes altsaa av samme fældende dom som professor Jespersen: 
»teleologi«! Og hvad værre er, ved utforskningen av denne 
sammenhæng mellem sprogforandringene og den psykologiske 
automatisme kommer vi altsaa i motsætning til psykologien, et 
motsætningsforhold som allerede kom til syne i titelen paa pro¬ 
fessor Falk’s foredrag: Den nyere franske sprogfilosofi og psy¬ 
kologien. Det er sandelig ikke greit at tilhøre den franske skole. 
I lydovergangsprosessene som i al »tale<" (jvfr. ovenfor) er 
der fiere forskjellige bevissthetsgrader slik som professor Broch 
nævnte under diskusjonen sist og som ogsaa van Ginneken har 
vært inde paa {op. cit. s. 264 ff.). Sammenligner vi f. eks. en 
assimilasjon av -mb- til -mm-, som er et utslag av inertialoven, 
med en differensiasjon av -s])- til -st- saa er der i siste tilfælde 
tydelig tale om en høiere bevissthetsgrad. I dette siste tilfælde 
er det frykten for en assimilasjon som har fremkaldt denne 
