57 
deii voksende forståelse av videiiskapens betydning efterhånden 
medføre, at også hos os, som forlængst i Sverige og Finland, 
vore videnskapelige fond i større utstrækning også vil knnne 
økes ved testamentariske gaver. 
Til trods for de vanskelige år, som vort land, som hele 
Europa vel endnii har ivente, håper jeg derfor allikevel, at 
norsk videhskap til gavn for fædrelandet vil knnne trives og 
fremmes i det år som kommer, og slutter som vanlig med 
det gamle ønske: 
Qnod boniim, felix fanstnmque sit! 
For styret 
TF. C. Brøgger, 
formand. 
