78 
Grækenland. Sammenhængen synes at være hævet over tvil. 
Men derved faar vi først tak paa sagnet om Thesens og laby- 
rinthen og paa de »Trojaborge« som vi gjenfinder som ældgamle 
glemte stensætninger ogsaa hos os. Ogsaa det rimdparadis, som 
barn pleier at hoppe paa visse kanter av vort land naar sneen 
gaar og det er let at ridse i jorden, slutter sig til her. Det er 
en ældgammel kultdans som ligger til grimd — og den ætio- 
logiske, lagede legende er sagnet om Thesens og Ariadne, som 
frir sig og de unge menneskeofre fra Minotaiiros’s magt. For- 
danserens stadige dreininger til begge sider viser de farer de 
dansende maa undgaa for atter at komme fra mørke til lys, fra 
dødsrædsel til liv (Diels’s formodning om, at et stenbrudd som 
man har jaget barn ind i som offer til en guddom, oprindelig 
ligger til grund, lar sig vanskelig opretholde). 
Diels var, foruten en pennens mand, ogsaa en udmerket 
administrator — han var Mommsens efterfølger som Standiger 
Sekretar ved Akademiet i Berlin — og en fortræffelig lærer. 
Kanske litt høitidelig og kjølig, i grunden maaske en smule keitet 
til at begynde med. Men intens og begeistret naar samtalen 
eller tankene tok ham, og en god ven av den unge student han 
fattet interesse for. Han var uavhængig i sin dom. Han skrev 
heller ikke under den bekjendte protest fra Tysklands mange 
lærde i begyndelsen av krigen, og i oktober samme høst beklager 
han i et privat brev at man »durch den unseligen Kideg von 
auslandischer und z. T. auch inlandischer Literatur abgesperrt 
ist«. Men han holdt hodet like høit i motgangens dager, og han 
talte indtrængende om »die Not der deutschen Wissenschaft« 
efter krigens slut. 
Naar vi mindes ham og takker ham, da er det ikke mindst 
fordi han altid evnet at se sammenhængen i al videnskap, 
uanset fagskranker og nationale grænser — han tænkte sig 
ogsaa nylatinen som et mulig internationalt videnskabelig sprog, 
og de tekniske fag laa ham like meget paa hjerte som skjøn- 
litteraturen —, fordi han ogsaa hadde hjerte for oplysningen 
av det store folk gjennem universitetskurser for arbeidere, og 
fordi han altid sigtet mot det store maal, at naa frem til 
videnskabelig sandhet og utvidet kundskap. Der var han i 
sandhet en av de store. 
