25 
vort eget folks forståelse forlængst må være vokset op til at 
,skattes efter sin og norsk videnskapis betydning for vort lands 
liele åndelige og materielle liv, som sidestillet med Universitetet 
og vore andre liøiskoleT, støttet og fremmet som det centrale 
organ for det videnskabelige forskningsarbeide i vort land, og 
som den institution der fremfor andre utadtil skal formidle 
og repræsentere vort lands tilsknd til menneiskehetøns inter- 
jiationale videnskabelige fællesarbeide. 
Videnskapsselskapet i Kristiania må ikke sætte sig mindre 
mål end at det skal bli for vort land hvad »Institnt de Franoe« i 
århnndreder bar været for rrankrike og hvad »Koyal Institution 
of Sciences« i London og »The National Academy of Sciences« 
i Washington har været og er for hele den engelsk talende 
verden. 
Om dette mål skal nåes beror — med de bedre arbeids¬ 
betingelser den sidste menneskealder har skaffet os — til syvende 
og sidst nu mest på, hvad norsik viidenskap og vort selskap selv 
kan yde av virkelig betydelig indsats til videnskapens vekst. 
For norsk videnskap kan selvfølgelig ikke og har ingen ret til 
altid at leve på, at den for 100 år siden hadde en Abel, og at 
den også siden har hat nogen ganske få virkelig geniale, ny¬ 
skapende forskere at rose sig av. 
Jeg yil ikke undlate i denne forbindelse at erindre om, at 
min her forsøkte sammenligning niellem før og nu, med hensyn 
til hvad vort selskap i de senere årtier er vundet frem til, bare 
har kunnet gjælde rent kvantitative forhold: økningen av vort 
selskaps medlemstal, av dets budget og økonomiske betingelser 
forøvidg, av vore publikationers antal, omfang og utstyr, av vor 
repræsentative berøring med utlandet o.s.v. En sammenligning 
av kvaliteten, av selve værdien av det produktive nyskapende 
forskningsiarbeide hos os før og nu har i en sådan isammen- 
trængt fremstilling av vor utvikling i det svundne % århundrede 
ikke kunnet medtas og vilde også været ulike vanskeligere at 
fælde en begrundet dom om. Og en sådan vurdering vilde dog 
selvfølgelig være mest avgjiørende for bedømmelsen av, hvor¬ 
vidt vort selskap og norsk videnskap i det hele virkelig er 
gåt væsentlig frem i værdi for vort land, som for den hele 
menneskehet. 
