97 
Minnetale over prof. dr. Friedrich Delitzsch 
holdt i den hist.-filos. klasses møte den 22de februar 1924 
av 
WILHELM SCHENCKE. 
Mot slutten av året 1922 døde, med mindre enn en måneds 
meilemrum, bærerne av to av de største navn innenfor den 
assyriologiske videnskap. Begge var tyske forskere; begge stod 
ennå midt oppe i rikt og rastløst skapende virksiomliet, da døden 
overrasket dem efter få dagers sykdom; efter all sannsynlighet 
har overanstrengelse brutt deres motstandskraft, ingen av dem 
var lenger noen ung mann. 
Den ene av disse to var Carl B e z o 1 d, ordinarius for 
semittisk filologi i Heidelberg, og utgiver av Zeltschrift fiir 
Assyriologie. Her er ikke stedet til å komme nærmere inn på 
de forskjellige sider av hans gjerning; jeg skal alene nevne 
at han lenge vil minnes for de uvurderlige tjenester han har 
ydet forskningen gjennem sin katalogisering av de lertavler fra 
Assurbanipals bibliotek som nu finnes i British Museum — et 
arbeid så opslitende, og med så svære krav til heltemodig ut¬ 
holdenhet og forsagelse, at en utenforstående vel neppe kan 
gjøre sig noen forestilling om det. 
Bezold døde den 21de november 1922, i en alder av 63 år. 
Og allerede den 19de desember samme år fulgtes han i døden 
av isin tidligere lærer, Friedrich Delitzsch, hvem her 
skal vies noen minneord, eftersom han siden 1908 var medlem 
av dette selskap. Jeg vet at han satte stor pris på at han blev 
innvalgt. Han 'interesserte sig for norske forhold, og hadde 
adskillig kjennskap til norsk sprog — en følge av at han i sin 
tid traff sammen med nordmenn som kom i huset hos hans far, 
den bekjente teolog, proffessor i Det Oamle Testament, Franz 
Delitzsch i Leipzig. Senere blev nordmannen J. A. Knudtzon 
hans elev og venn gjennem mange år. Og en tid før sin død 
lærte han å kjenne ennå en norsk assyriolog, nemlig Arthur Lie, 
hvem han viste megen velvilje. 
