132 
»Hvis de ved et lumskt overfald kan faa slaat slne fiender 
ihjæi, saa gjør de det uten iskaanseL« 
»Australnegeren er menneskeæter. En fældet fiende spises 
som den mest utsøkte delikatesse.« 
Med slike mennesker var det Lumholtz besluttet sig å leve 
sammen ene og alene for derigjennem å berike vår viden om 
menneskenes sanne vesen. 
Og under sitt senere ophiold i Aiiistralia lærte han da også 
australnegrene grundig å kjenne. Helt ypperlige er hans 
skildringer av australnegrenes liv, tenkesett, seder og skikker. 
Levende skildrer han for oss hvorledes de australske stammer 
alltM lever på innbyrdes krigsfot med hverandre, og søker å 
utrydde hverandre så ofte leilighet byr sig. Ikke i åpen feide 
dreper de hverandre. Nei lumskeligen lister de sig inn på de 
små familiestammer og overfaller og dreper dem mens de ligger 
i sin dypeste søvn. Meget ofte er drivfjæren deres umåtelige 
trang til menneskekjøtt. Merkelig nok har de som regel kun 
liten lyst på å spise hvite menn. 
Det kan ikke undre nogen, at det måtte virke meget 
enerverende og opslitende for en civilisert europeer år efter år 
å leve sammen med slike mennesker. 
Sterkere og sterkere begynte hjemlengselen å ta ham, 
lengselen efter igjen å føre et civilisert liv. 
Han hadde utrettet meget mere enn nogen hadde tenkt sig 
muligheten av i disse 3 å 4 år i Australia. Nye pattedyr hadde 
han opdaget. En stor mengde planter og dyr hadde han sendt 
hjem til samlingene ved vårt universitet. En mengde gjen¬ 
stander hadde han også sendt hjem til de etniografiske samlinger. 
Og hvad der kanskje hadde aher mest verd: menneske¬ 
kjenner som han var, hadde han gjort en mengde iakttagelser 
av den aller største interesse om et av jordens lavest stående 
folk, som snart vil være helt slettet blandt jordens folk. 
Og meget levende fremstiller han for oss hvorfor det nød¬ 
vendigvis må gå slik, hvorfor den fremtrengende civilisasjon 
nødvendigvis må føre til undergang for de rettmessige eller 
iallfall de oprinnelige eiere av Australias jord. Om hvorledes 
dovenskapen og tiggeriet tiltar, om hvorledes de mister sin 
gamle selvtillit og selvstendighetsfølelse, om hvorledes de mister 
