88 
disse, og hans navn som geolog var høit anset inden utlandets 
geologer. Han fik saaledes i 1896 anmodning om at holde en 
foifelæsningsrække ved Harvard-universitetet i Cambridge, 
U. S. A.; han mottok denne kaldelse og fungerte der som 
»Sturgro-Hooper-professor« et semester vinteren 1896—97. 
Likeledes blev han 1893 ved grundlæggelsen av Chikago- 
nniversitetets ypperlige tidsskrift »Journal of Geology« an¬ 
modet om at være »associate editor« for Norge, et æreshverv 
som han indehadde til sin død. I 1907 blev han i anledning av 
»Geological Society of London’s« 100-aarsjubilæum kreert til 
Doctor in Science h. c. ved Oxfords universitet. 
Reiisch var ikke som f. eks. E d u a r d S ii e s s en lærd 
forsker, med utstrakt litteraturkundskap og usvikelig hukom¬ 
melse. Han var heller ikke noget straalende geni, som kunde 
strø om sig nye bærende ideer. Men han hadde en sjelden evne 
til at nyttiggjøre for norsk videnskap nye tanker og nye frem- 
skridt i utlandets geologiske forskning ved at overføre dem til 
tydning av norske geologiske forhold. Særlig blev paavirk- 
ningen fra professor ved Harvard-universitetet, den berømte 
fysiske geograf William Morris Da vis frugtbar for 
Reuschs undersøkelse over Norges fysiske geografi. Davis’s 
hypotese om peneplaindannelsen, hans utredning om »captured 
rivers« og vandskillets flytning, om dannelsen av hængende 
daler o.s.v. fik gjennem Reusch utstrakt anvendelse til for¬ 
klaring av norske forhold. Kun i et enkelt tilfælde, ved forsøket 
paa overførelsen av Davis’s hypotese om de saakaldte »paa- 
tvungne daler«, til forklaring av daldannelsen i Kristiania-feltet 
ved antagelse av en forsvunden kridtformation, var denne over¬ 
flytning av fremmede ideer ikke heldig. 
Men ellers hadde Reusch sin styrke i sin betydelige evne 
som nøiagtig iagttager, i sine korte og koncise beskrivelser av 
sine observationer og i de ypperlige tegninger og skisser som 
altid ledsaget og oplyste hans fremstilling, — et vældig og 
uvurderlig materiale av faktiske kjendsgjerninger, som uav- 
hængig av deres tydning for al fremtid vil beholde sit værd. 
De vegtige og talrike bidrag han derved gjennem et langt livs 
utrættelige forsker arbeide har ydet til kj endskap et til Norges 
geologi, har sat spor efter sig,- som aldrig vil utslettes. 
Reuschs store a 1 m e n i n t e r e s s e gjorde det naturlig for 
ham at søke at utbrede kundskap om geologien og dens betyd- 
