Innledning. 
Om den musikalske aksent i færøisk, d. v. s. om tone- 
agene, foreligger der svært få og efter min mening nokså sve¬ 
vende uttalelser. Det er utvilsomt el meget vanskelig punkt, 
så meget mere som de innfødte selv i mange tilfelle ikke synes 
'i være sig noen større positiv forskjell bevisst i melodiføringen 
IV ord med enkelt og dobbelt tonelag. — Av forarbeider på 
lette område kommer vesentlig to i betraktning, nemlig Hægstad : 
„V^estnorske Maalføre fyre 1350, II, Sudvestlandsk“ (Vid.selsk. 
Skr. — Hist. filos. Kl. 1916, No. 4) som behandler tonelagene på 
S. 68—71, samt Amund B. Larsen, som i en ekskurs, Arkiv 
XXV, s. 79 — 83, gransker disse fenomener. 
Efter Hægstads mening er det utvilsomt at fær. (— færøisk) 
lar de samme to tonelag som er almindelig i nynorsk, og at 
fordelingen av dem gj e n n e m gå e n d e beror på samme histo¬ 
riske forutsetninger som i nynorsk, at altså aks. 1 i første rekke 
hører hjemme i enstavetsesord, samt i saadanne tostavelsesord, 
hvis annen stavelse er fremgått av stavelsesdannende -r, eller 
31’ den efterhengte bestemte artikkel, hvorimot tostavelsestonelaget 
vesentlig hører hjemme i opr. to- og flerstavelsesord. Gfr. for- 
avrig Storm, Alnæs samt mine tidligere offentliggjorte arbeider 
am Kristianiamålet („Maal og Minne“ 1920, S. 55 ff.) og om 
Bergensmålet (Vid.selsk. skr. 1921, No. 8). En oversiktlig frem¬ 
stilling av de i de to sistnevnte avhandlinger vunne resultater 
er offentliggjort i det tyske tidsskrift „Vox“ 1922, S. 123 ff. 
Av særlig interesse her er en bemerkning av Hægstad, 
S. 70, hvor han sier: „Det synest vera eit noko friare bruk 
av dei tvo tonelagi i færøysk enn i norsk, soleis t. d. at naar 
eit ord som vanleg hev tvostavingstonelag fær sterkt ettertrykk, 
kann det lettare byta aksent og faa einstavingstonelag, eller 
kanskje reltare: under sterkt ettertrykk nærrar aksent 2 seg so 
mykje til aksent 1, at det i minsto for eit framandt øyra lyder 
