DE FÆROISKE TONELAG. 
17 
1924] 
av N 63,5, hvor r-lyden avsettes stemmeløs. Del samlede fall 
blir da ca. e—Gis (8 hl.: 42,5 hsk. = 0,19 fhst.). 
Nokså reducert i sin melodiføring virker N 21 pæatur, hvis 
slammevokal er omgitt av stemmeløse elementer. Men vi sporer 
også her en stigende tendens (riktignok avbrutt av et fallende knrve- 
stykkejoplil begynnelsen av N21,4; vi ansetter en samlet forslags- 
fase d—f (3 ht.: 39,5 hsk. = 0.08 shst.), fulgt av el fluktuerende 
fall på N 21,4 og inn i N 21,5: f—d (3 ht.: 18 hsk. = 0,17 fhst.). 
Tilslutt et ord hvor de stemmeløse elementer i an-, inn- og ut¬ 
lyd langt overveier de stemte bruddstykker, nemlig N 64 sUa'rpur 
som er optatt to ganger (A og B). Begge opviser omtrent helt 
Fig. 16. N 20. 
Fig. 17. N 17. 
Fig. 18. N 2:3. 
overensstemmende kurveforløp: på N 64,3 en fallfase som ansettes 
ved d, brytes av de stemmeløse N 64,4, 5 og fortsetter på N 64.6 
(i A-optagelsen et stykke inn i N 64,7) og avsettes ved Gis. 
Samlet fall for A optagelsen: ca. d—Gis (6 ht.: 51,5 hsk. = 0,12 
fhst.) og for B-optagelsen: d—Gis (6 ht.: 48,5 hsk. = 0,12 fhst.). 
Her finnes således hare fallfasen. 
Et samlet overblikk over de hittil behandlede tostavelsesord 
hvis annen stavelse var -år, viser oss at alle med undtagelse av 
N 64 opviser den felles eiendommelighet at kurven kulminerer 
på, eller at høileiet strekker sig helt inn på -itr som så er bærer 
av ordets fallfase (det siste gjelder også delvis for N 64). Det 
foreligger dessverre ikke et tilstrekkelig stort materiale som til¬ 
later videregående slutninger av sproghistorisk interesse. Man 
kunde føle sig fristet til å formode at dette stavelsesdannende 
Vid.-Selsk. Forh. 1924. No. i. 2 
