18 
ERNST W. SELMER. 
[Nr. 1 
-r i kraft av sin oprindelse ikke hadde styrke nok lil å forlsette 
en forslagsstignin^, eller bære et høileie, men at den høitone- 
tendens som fra stammestavelsen kunde strekke sig inn (selv 
gjennem stemmelose mellendyd) i begynnelsen av det sekundært 
opslåtte U, blev svekket og vek plassen for den umiddelbart 
derpå ansatte fallfase. - I bvert fall vil de følgende oplagelser 
N 20 og N 23 best kunne forståes i lys herav. 
I N 20 vægré er det anlydende v helt stemmeløst. Smign. 
hermed N 4, hvor v bare i sin ansats var stemmeløst og N 8, 
hvor det er belt stemt. S[)irantene følger altså andre lover m. 
h. t. sin sonoritet enn medierne som jo i fær. gjennemgående er 
stemmeløse. N 20 avviker sterkt fra de tidligere oplagelser. 
Bortsett fra det sterke fall på siste hsk. av N 20,2 og i sær¬ 
deleshet på begynnelsen av N 20,3 som forklares på samme 
måte som ovenfor under N 1, sporer vi her en opadgående ten¬ 
dens gjennem hele ordet. Det er vel verd å legge merke til at 
kurven på N 20,4 ansettes omtrent nøiaktig i samme høide som 
kulminasjonen på N 20,2 og stiger op gjennem resten av ordet. 
Vi ansetter h^r en samlet forslagsfase H—f (6 ht.: 52 hsk. == 
0,12 shst.). 
Det følgende eksempel N 17 rævuin er et hikompositum, 
hvis sirnplicia gjenfinnes under N 3 og N 4. For første ledds 
vedkommende er det dog inntrådt store lydlige endringer (rÆ(r)-), 
sammenlignet med simplex ræijur. Det er følgelig ikke fullt ut 
så interessant å sammenligne det fær. N 17 med N 3 og N 4 
som i NK- og NB-optagelsene, hvor i begge tilfelle rø og vm gav 
røvin. Man ser imidlertid tydelig at kurven i N 17 i sin begyn¬ 
nelse opviser overensstemmelse med N 3 og i sin slutning med 
N 4. Også her (efter en kort synkende ansats) en forslagsstig- 
ning på N 17,2 som imidlertid på den innlydende helt stemte v 
(N 17,3) presses ned til ds for så å gjenoptas og kulminere ved 
enden av N 17,4 med en samlet stigningsfase c —f (6 ht.: 47 
hsk. = 0,13 shst.) fulgt av fallet ca. f —(7 ht.: 12,5 hsk. = 
0,56 fhst.). Det ser således ut til at når to monosyllaba med 
enstavelses tonelag inngår i bikomposisjon, da den utlydende 
(resp. de utlydende) fase(r) i a-leddet og den (resp. de) anlydende 
f ise(r) av b-leddet forsvinner, hvad vi også har konstatert for 
NK- og NB-optagelsene. — Hvad de kvantitative forhold angår, 
opviser b-leddet (-?;ui>?) — N 17,3-5 merkelig nok en større 
verdi enn simplex N 4 (det førstnevnte 58,5, det sistnevnte 48 
hsk.), hvilket rimeligvis må betraktes som en tilfeldig anomali; 
