28 
ERNST W. SELMER. 
[Nr. 1 
Vi får således her bare én fase, fallet fis—Gis (10 ht.: 83 hsk. 
= 0,12 fhst,). 
Og endelig opviser N 43 en stigende tendens op gjennem 
hele ordet, riktignok leilighetsvis motarbeidet av små synkende 
kurvestykker ned'mot klusillukket ved N 43,4 og 6, samt på 
„belglyden“ i N 43,9; men den opadstigende tendens er iimis- 
kjende^lig. I et tilfelle som dette er det (nøiaktig som ovenfor i 
enkelttonelagsordet N 20) selvfølgelig likegyldig om man kaller 
den eneste forhåndenværende fase for forslag eller stigning, ca. 
d —// (5 ht.: 97 hsk. = 0,05 shst.). 
Det vilde selvfølgelig være et unyttig arbeide å innordne de 
her gjorte iakttagelser i et skjema, som ovenfor med enkelttone- 
laget. Dertil er overensstemmelsene for få. En kortfattet de¬ 
finisjon vil derfor måtte lyde slik: 
Det færøisfce dohbelttoyielog i leksikcdsk utiole civ isoleyte 
ord synes ikke å opvise noen enhetlig form. Kurven kan ha 
både fallende og stigende tendens; også høileie synes å kunne 
forekomme. I regelen ser det ut til at bare en enkelt fase finnes. 
