1924] 
DE FÆRØISKE TONELAG. 
31 
N 81 = skuddet er skutt 
N 82 = hodet er som et foi bjerg 
N 83 = slurken er drukket 
N 66 = å pratet [på dem, d]a 
Gabbe k[om] 
= skod té e{r) skod'té 
= libUlé e(r) swn ain hd\lé 
= so9'inn e{r) sod^pin 
-= [o] ga^bé [åa taimun t]åa ga'bé 
k[odm] 
Den føl ste setning vi tar for oss er N 62 som foreligger 
dobbelt (A og B). N62,1—5 gjenfinnes som homofont felles¬ 
navn under N 2 i de isolerte optagelser. Som ventelig opviser 
Fig. 26. N62A. 
0 
i 
ÆO. 
ir 
il 
V 
d 
0 
0- 
£ 
/ 
✓ 
\ / 
V / 
Ll 
0 
1 
t 
3 
i 
S 
li 
7 
% 
i 
Fig. 27. N 62 B. 
A- og B-kurven stor overensstemmelse, uttalt som de begge er 
under helt analoge affektløse forhold. N 62,0 er beggesteds 
boldt i midtre nøitralt toneleie, starnmevokalen N 62,2 ansettes 
1 A-kurveo omkring dis og opviser et omkring denne tone fluk¬ 
tuerende høileie (15 hsk.) som ved begynnelsen avN 62,3 følges 
av fallet dts—c (3 ht.: 27 hsk. = 0,11 fhst.) inn i den stemme- 
løse klusil N 62,6. — I B-optagelsene har vi nærmest et for¬ 
holdsvis jevnt fall e—cis (3 ht.: 41,5 hsk. =0,07 fhst.). Over¬ 
ensstemmelsen med N 2 og med et typisk isolert enkelttonelag 
er påfallende; i det ene tilfelle begge, i det annet den ene av 
de karakteristiske faser. At selve tcmebeltet i N 62 A og B er 
betydelig smalere enn i N 2 skyldes selvfølgelig den omstendig¬ 
het at fall fasen i N 2 er bæreren av hele fonemets slutnings- 
kadense, mens den tilsvarende lydgruppe i N 62 i sammenhen¬ 
gende tale følges av et annet ord. I kvantitativ henseende er 
å merke at N 2 isolert opviser 72,3 hsk. mot henholdsvis 53,25 
