34 
ERNST W. SELMER. 
[Nr. 1 
hsk. og 52 hsk. i N 62 A og B. Den kvantitative reduksjon i 
ordgrupper rammer således selvfølgelig ikke bare compositas 
ledd i forhold til simplicia, men også, som her, et setnings- 
simplex i forhold til et isolert simplex. 
I den følgende gruppe optagelser stiller vi i parvis ordnede 
setninger (eller grupper) homofone enkelt- og dobbelttonelagsoid 
i final stilling op mot hverandre. Som ovenfor fremhevet vil 
denne finalposisjon kunne formodes å bidra til en kraftigeie ut¬ 
vikling av fallfasen enn tilfelle vilde ha vært i frontstilling i ord- 
gruppen. Men da betingelsene her er de .samme for begge tone¬ 
lag (a: endestilling), er vi allikevel berettiget til å sammenligne 
de^i og betrakte eventuelle avvikelser i kurveforløpet som karak¬ 
teristiske særtrekk ved de resp. tonelag. 
I N 73 og N 74 optrer det allerede som isolert ord behand¬ 
lede N 11: loncl i bestemt form, dels med enkelt tonelag (akkusa¬ 
tiv: lande), dels med dobbelttonelag (dativ: landé). Lydgtup- 
pene N7::, 1—7 og N 74,1—7 og likeledes de innledende ord 
i de følgende dobbeltoptagelser med tonelagsordet i finalstdlin 
interesserer oss her kun for så vidt som de danner optakt eller 
forslag for det finale ord (landé og la\idé). Denne optakt har 
i begge grupper fallende tendens fra det høie ned i det riiidtre 
toneleie. I N74,5 har de stemte omgivelser undtagelsesvis be¬ 
virket at den regelmessig stemmeløse lenis d er blitt stemt. Den 
tilsvarende lyd i N73,5 er derimot ustemt. — N 73,8—12 
[la'ndé) opviser fasene: høileie d 4^ dis (18 hsk.) på N >3,8 9, 
og et delvis rekapitulert fall d—Fis (8ht.: 40 hsk. = 0,20 fhst.) 
på resten av ordet, altså et typisk tofaset enkelttonelag. — Tar 
VI nu for oss den tilsvarende lydgruppe i N 74 (kCndé), bhr vi 
dessverre nødt til å konstatere at den ikke opviser et fra den til- 
svaiende enkelttonelagsgruppe avvikende kurveforløp. Den svake 
forslagsstigning H-c (1 ht.: 12,5 hsk. = 0,08 shst.) på N 74,8-9 
og det delvis rekapitulerte fall c—Fis (6 ht.: 40,5 hsk. = 0,15 
fhst.) på resten av ordet, er de samme faser som vi har kon¬ 
statert i fem av de isolerte e??Å:e/^tonelagsoptagelsei. 
I dubletteksemplene N 69 og N 70 finner vi likeledes i 
ø9^5__10 et forholdsvis rent utformet enkelttonelag av typen 
(-\ ): høileie omkring e (15 hsk.) på N 69,6-7 fulgt av fallet 
(ubetydelig rekapitulert ved begynnelsen av N 69,9) ca. e—G‘is 
(8 ht.: 37 hsk. = 0,22 fhst.) med stemmeløs avsats på det ut- 
