38 
ERNST W. SELMER. 
[Nr. 1 
Fig. 43. N 92. 
<5 
ol 
1 i- 
til) 
J 
0 is 
fl. 
-it 
--i 
'71^ 
i 
y - 
-1 
i 
—1 
\ 
-- 
— 
— 
1 
i 
H 
to 
7 
- F 
-5- 
\--- 
-f?- 
Fig. 44. N 83. 
N 81 er det fra tidligere arbeider om færøimålet velkjente 
klassiske eksempel. Enkelttonelagsordet opviser på N 81,3: for¬ 
slag ca. e—fis (2 ht.: 12,5 hsk. = 0,16 shst), derpå omtrent nøiaktig 
del tilsvarende fall ca. fis—e (2 ht: 8,5 hsk. = 0,24 fhst.). Den 
påfølgende stigning til N 81,5, med fluktuering f ^ fis er efter 
min mening å tilskrive den på grunn av antitesen hevirkede 
høiere kontrasttone i det første av slike sammenstillede ledd. 
Vi gjenfinner den også i de følgende to eksempler. Tonelaget 
betraktes derfor som avsluttet på stammevokalen. — Dobbelttone- 
lagsordet N 81,7—11 opviser på de to stemte elementer N 81,9 
og 11 en kraftig utpreget fallfase ca. f—Fis (11 ht.: 51,5 hsk. = 
0,21 fhst.), ansatt (med 
kontrasttone?) ca. 1 
ht. lavere enn kur¬ 
vens kulminasjons- 
punkt på første ledd 
(N 81.3) 
0 
a 
£-■ ! 
— 
-- 
-1 
‘ 
1 
/ / 
hi 
0 
1 
r 1 J 
f 
Fig. 45. N 66 A. 
f V.... 
Denne kontrasttone 
finner vi ennu tydeli¬ 
gere i N 82, hvor det 
frontstillede enstavel- 
sestonelagsord på 
stammevokalen anset¬ 
ter forslagsfasen e — 
fis (2 ht.: 5,5 hsk. = 
Fig. 46. N 66 B. 
