ERNST W. SELMER. 
42 
[Nr. l 
I skjema II vil man finne sammenstillet de resnllaler som 
er vunnet i detle kapitel. Leseren gjøres opmerksom på at 
enkelt- og dofibelllonelagsoptagelsene i dette skjema er sammen¬ 
stillet parvis i dubleltgrupper. Undtagelse herira danner bare 
Nt;2A og B som opviser enkelltonelag i begge optagelser. De 
øvrige „dnbletlgrnpper“ er forsynt med nummer (1-11). ved 
hvilke der leilighetsvis vil bli henvist til dem. Under rubrikken 
„Transkripsjon“ vil man før og/eller efter de transkriberte ord 
finne en strek som angir om ordet står i utlyd, innlyd eller 
anlyd. Da alle optagelser er tostavelsesord, er en rubricermg 
efter stavelsestall ber overflødig. Vi begynner med endel be¬ 
merkninger av generell art. — Å opstille et teoretisk kurveforløp 
med et bestemt antall faser lar sig vanskelig gjøre på grunnlag 
av hele Skjema II, hvor jo begge tonelag forekommer; dess¬ 
uten vil man erindre at undersøkelsen av det isolerte (leksikalske) 
dobbelttonelag ikke syntes å berettige oss til å opstille noen 
enhetlig faseform. Vår „Fragestellung“ får derved her en ut- 
preget negativ karakter og kommer til å lyde omtrent slik; 
^Opviser det færøiske konibinatoriske dobbelttonelag et fra det 
kombinatoriske enkelttonelag avvikenae kurveforløp, med karak¬ 
teristisk og utpreget fasestruktur?“ — Før man søker å finne 
løsningen på dette problem må man selvfølgelig fastslå hvorvidt 
det kombinatoriske enkelttonelag avviker fra det leksi¬ 
kalske enkelttonelag. Likeledes må man ta et visst hensyn 
til hvorvidt angjeldende tonelagsord står i front-, final- eller 
medialstilling og være opmerksom på eventuelt derav betingede 
sterkere avvikelser i kurveforløpet. 
a) Kombinatorisk enkelttonelag. 
Det samme påfallende smale tonebelte som vi konsta- 
terte ved de leksikalske optagelser gjenfinner vi også her. 1 
frontstilling (N62A og B, JSI 75, N 77, N 81, N 82 N 83, 
N66A) varierer tonebeltet mellem 2 og 4 ht. med 3 ht. som 
gjeimemsnittsverdi for de fleste optagelser. I f i nal stilling (N 73, 
N 69, N 79, N 71, N 67) varierer tonebeltet derimot mellem 6 og 
10 ht. med 8,40 ht. som gjennemsnittsverdi. Den ca. 5 ht. større 
bredde i finalstilling skyldes selvfølgelig den omstendighet at 
ordet her blir bæreren av setningens (uttrykkets) slutmngskadence. 
For det lave, midtre og høie toneleie kan vi pa grunnlag av 
