66 
ammoniak-talk utfaller. För att lättare kunna visa grunden, 
hvarpå denna metod hvilar, torde jag få erinra om följande om¬ 
ständigheter. Ur en lösning nemligen, som innehåller en stor 
mängd vinsyrad jernoxid, fällas mycket små qvantiteter fosfor¬ 
syrad ammoniaktalk icke. Det sednare saltet är således lösligt 
i det förra, på samma sätt, som fosforsyrad jernoxid är löslig 
i ättiksyrad jernoxid, och vore detta ej fallet, så behöfdes ej 
särdeles mycket hufvudbry, att taga reda på små spår fosfor i 
stora massor af jern. Jag leddes derföre på den tanken, att 
med bibehållande af det tillstånd, hvari jernet icke fälles af de 
för fosforsyran nödiga fällningsmedel, derjemte öfverflytta det i 
en form, der det saknar förmåga att hålla fosforsyrad ammoni¬ 
ak-talk upplöst. Förut hade jag erfarit, att fosforsyran kan 
fullständigt utfällas ur en lösning af cyanjernkalium, äfvenledes 
vid närvaro af stor mängd vinsyrad ammoniak. Ideen låg då 
nära, att förvandla jernet i cyanjernkalium, och det är just 
hvad som här sker. Denna omvandling kan visserligen fram¬ 
bringas på flera sätt, men ändamålsenligast för ifrågavarande 
behof tror jag den åstadkommas på ofvanangifna vis, hvarvid 
den eger rum vid det tillfälle, då heparlösningen indrypes i den 
ammoniakaliska lösningen af vinsyrad jernoxid och cyankalium. 
Jernoxidsaltet reduceras af svafvelkalium till oxidulsalt och i re- 
duktionsögonblicket upptages jernet af cyankalium och bildar 
dermed cyanjernkalium; att tillika andra föreningar vid detta till¬ 
fälle uppkomma, synes af den mörka färg, som vätskan, ifrån 
att vara ljusgul, åter antager, då svafvelkalium ifrån detta sta¬ 
dium ytterligare tillsättes. Hvilka dessa föreningar äro, har jag 
hittills icke haft tillfälle, att närmare studera, men huru stor upp¬ 
märksamhet i teoretiskt hänseende de äfven må förtjena, kunna 
de likväl för detta fall förbises, sedan de tillräckligt visat sig 
ej utöfva något hindrande inflytande vid fosforsyrebestämnmgen. 
Emellertid är det nödigt, att svafvelkalium tillsättes till dess 
vätskan åter blifver mörk; man är nemligen då säker, att 
detsamma finnes i tillräcklig mängd närvarande, för att qvar- 
