33 
och småsten, sammanläkte med jernoxidhydrat eller jernockra, 
som också ställtals samlat sig i mera rena klumpar. Det hela 
skulle kanhända icke med orätt få benämningen sjömalm, emedan 
det eger en nära likhet med de sämre sorterna af den i Små¬ 
land och Dalarne bekanta s. k. skraggmalrnen. Ett försök med 
den rena ockran har visat, att den i likhet med de flesta af 
våra sjö- eller myrmalmer, innehåller icke så obetydligt käll— 
syra och källsatssyra, hvilka syror, som vi veta, sannolikt spela 
en icke så ovigtig rol vid dessa malmers generering; och likaså 
innehåller den vatten samt spår af ammoniac, — allt bevis för 
dess neptunistiska bildningssätt, som möjligen ännu i våra dagar 
äfven på detta ställe torde fortgå. 
• Den ifrågavarande sjömalmen från Storholms-trakten har 
Herr Roman hittills nästan uteslutande funnit vid norra sidan af 
den lilla Badstuguholmen på 4-—5 famnars djupt vatten, mera 
sällan kring Koholmen, men ämnar i sommar låta undersöka 
sjöbottnens beskaffenhet i närheten, för att utröna bildningens 
utsträckning till gränser och mägtighet. 
Då, så vidt jag vet, sjömalms-bildningar hittills icke äro 
bekanta kring våra kuster, utan endast i vissa af våra insjöar, 
torde detta factum förtjena att blifva allmännare bekant, på det 
att äfven på andra orter uppmärksamheten må blifva fästad på 
en möjlig tillvaro af dylika bildningar. 
i 3. 0ni metallen r Vit(in. — Herr Mosander, som i 
bref från Hof-Rådet Wöhler erhållit underrättelse om de inter- 
1 " i 
essanta upptäckter, hvilka af denne Akademiens Ledamot nyligen 
blifvit gjorda i afseende på metallen Titan, lenmade derom följande 
korta redogörelse. 
o 
Ar 1822 anträffades i slagg sittande små cuber, liknande 
svafvelkis, men blekt kopparröda. Detta fynd gjordes vid det 
stora jernverket Merthyr Tydevill i Wales. Wollaston visade 
snart, att dessa kristaller utgjordes af metallisk titan, med ovän¬ 
tade egenskaper. De små kristallerna angripas föga då de upp- 
