lemnades utan afseende. Detta utskotts utlåtande föranledde 
icke någon åtgärd från regeringens sida. 
På regeringens begäran utsåg Akademien år 1836 till 
samma frågas behandling, ånyo ett utskott, hvars öfverlägg- 
ningar ledde till hufvudsakligen enahanda slutsatser, som det 
föregåendes. Hvad som från början var Couliers uppfinning 
hade med mera framgång blifvit upptaget och fullkomnadt af 
GnnväPÉ, som till utskottets pröfning framlade sina förfarings¬ 
sätt, hvarpå han då nyligen uttaget patent, och erhöll han 
deröfver fördelaktiga vitsord. I afseende på säkerhetspapperet 
föreslog nu utskottet, på grund af utvidgad erfarenhet, att 
i sjelfva det dertill använda papper borde finnas sådana vatten¬ 
märken, som egde bestånd lika .länge som papperet; att det 
borde förses med en stämpel, som, under inflytande af hvarje 
behandling, hvaraf skriften angripes, försvinner utan att kunna 
återställas; att det äfven bör vara försedt med en outplånlig 
stämpel; att dessa stämplar böra vara likformigt utbredda på 
båda sidor, utöfver papperets hela yta, samt ej på något sätt 
kunna efterapas, vare sig genom öfvertryck, eller hvilket 
annat förfarande som helst. Såsom hufvudslutsats framställdes, 
att den säkerhet, som med oförstörbart bläck erhålles, vida 
öfverträffar hvad som kan vinnas med hvilket säkerhetspapper 
som helst, men att detta visserligen äfven medför säkerhet 
och skulle allmännare användas, om det kunde erhållas af 
sådan beskaffenhet, att förbrukaren deraf kunde hafva det 
gagn han påräknade. 
Emedlertid hade Coulier för enskildas behof anlagt en 
tillverkning af säkerhetspapper. som hade mycken afsättning 
och allmänt ansågs såsom förträffligt. Äfven i England bör¬ 
jade sådant papper komma i bruk, och då jag 1836 var i 
London, hade gravörerne och koppartryckarne Page & Sons 
nyligen börjat förse vexlar, invisningar och dylika handlingar 
med dubbelt bottentryck, det ena outplånligt, då deremot det 
andra, hvartill hufvudsakligen begagnades vextfärger, förstördes 
såväl af svror som alkal ier. 
