94 
Dervid fanns denna axel för vismut ställa sig axialt och för 
antimon sequatorialt, i öfverensstämmelse med Pluckers uppgift. 
Enligt all sannolikhet är värmestrålnings-förmågan ifrån 
den blankaste klvfningsvtan mindre än uti någon annan rikt¬ 
ning. Vi se här, att när strömmens rörelse sammanfaller med 
O 7 
den sämsta värmestrålningen, sa är metallen sa mycket som 
möjligt negatif i den thermoelektriska serien. Dessa försök 
motsäga således icke den åsigten, att den thermoelektriska för¬ 
mågan är af värmestrålningen beroende. 
Angående riktningen af de strömmar, som uppkomma emel¬ 
lan kall och varm vismut eller antimon, hafva olika experi- 
mentatorers försök utfallit olika. Vorselman de Heer, som 
sednast sysselsatt sig med detta ämne, fann riktningen stundom 
från varm till kall och stundom från kall till varm metall och 
tyckte sig finna, att temperaturskillnadens storlek emellan den 
varma och kalla metallen hade inflytande på strömmens rikt¬ 
ning. Isynnerhet med antimon säger han sig j ofta hafva ob¬ 
serverat en sådan omkastning. 
För att försök af detta slag skola äga något.värde måste 
man för det första hafva öfvertvgat sig, att de stänger, som 
till försöken begagnas, hafva samma plats i den thermoelektriska 
serien. Sålunda bör man t. ex. jemföra (A) med (A) och (B] 
med (B), men icke (A) med (B). Märkvärdigt härvid är, att 
(A) oeh (B) visa motsatta förhållanden. 
Undersökningen verkställdes af mig på det sätt, att de 
2:ne stängerna, som profvades, fästades medelst klämskrufvar 
af koppar, hvilka slutligen genom koppartrådar voro förenade med 
galvanometern. Beröringsställena med kopparen omgåfvos mec 
kram snö, så att ingen ström kunde uppstå, när de båda stän¬ 
gerna sattes i inbördes beröring och de båda beröringsy törne 
uppvärmdes till en gemensam temperatur, hvilken som helst 
Det är nödvändigt alltid undersöka detta, för att öfvertygc 
sig, att de båda stängerna äro i thermoelektriskt afseendt 
*) POGGRNDORFFS Anr». XLIX , 118. 
