116 
deraf erhålles, är friskt och godt och visar icke något tecken 
till sjuklighet. Torskens uteblifvande synes således bero derpå, 
att den, genom strömmingens förtynande, på dessa trakter sak¬ 
nar nödig föda. 
Idfiske. När iden om våren uppgår i åar att leka, fån¬ 
gas den med håf, och om sommaren, då den på varma sol¬ 
skensdagar söker land, med nät; men utbytet är, i jemförelse 
med den stundom ganska rika tillgången, obetydligt, i anseende 
till inskränkt och felaktigt fiskningssätt. 
Skälfiske. Gottlänningen räknar tvenne arter. 1 :o vik¬ 
skäl , mindre och svart. Innefattar troligen tvenne arter. 2:o 
hafsskäl, större, fläckig, isgrå. 
Skäl finnes rundtomkring hela ön i stor mängd, men 
fångsten är ringa, i brist af förmånligt fångningssätt. Högst 
sällan skjutes en eller annan med kula vid stranden. Yida 
lättare träffas skälen med skott i öppna sjön, men ändamålslöst, 
emedan kroppen sjunker, så framt icke hufvudet genast efter 
skottet kommer under vattenytan, hvilket sällan eller aldrig är 
fallet. Vid vissa stenar, der skälen uppgår att hvila, fångas 
den med nät, som Linné redan beskrifvit. På andra ställen, 
der stranden är mycket långsluttande, kringrännas skälarne och 
dödas med påkar, innan de hinna djupt vatten. All denna 
fångst är dock högst obetydlig. 
Skälen förtär otroligt mycket fisk och tillfogar fiskrarne 
stor skada. En hafsskäl väger 30 LU.. En dödad vikskäl be¬ 
fanns innehålla 1 2 valar nyss slukad strömming. Således en 
fjerding i målet. Man kan antaga, att den större arten minst 
fordrar dubbelt. Skälen afplåckar med stor skicklighet den på 
nät eller krok fångade fisken, rör aldrig betet, ej heller död 
fisk; invecklar sig stundom i garnen och förstör dem alldeles. 
Flera misslyckade fångningsförsök äro gjorda. För många år 
sedan bygde skeppsbyggmästaren Waij, efter Skottsk modell, 
en särskild jakt med en not af tvinnadt segelgarn, ämnad att 
under segling fånga skäl. Noten fastnade på hafsbotten och 
företaget misslyckades. Aflidne Fabrikör Lang gjorde försök att 
