184 
3 . Pelikan i Sverige. — Densamme förevisade äf- 
ven hufvudet och fotterna af den Pelikan, som i flera tid¬ 
ningar varit omtalad såsom skjuten i Dalarne. Hr Öfverfält- 
läkaren J. G. Levin i Säther, hade ; då han sett denna hän¬ 
delse omtalad i Fahlu tidning, gjort efterfrågningar på stället 
och lyckats att erhålla de nämnde delarne, hvilka ännu funnos 
i behåll efter fogeln, och som han nu förärat till Zoologiska 
Riksmuseum. De tyckas utvisa, att denna fogel varit en Pe- 
licanus onocrota-lus, eller den art, som allmännast förekom¬ 
mer i sydöstra Europa: Södra Ryssland, Turkiska länderna, 
Ungern, Dalmatien, Grekland, och som derifrån någon gång 
visar sig i Tyskland. Det är således troligtvis från dessa 
trakter, som ett individ nu råkat förvilla sig ända hit upp 
emot norden. Uti samma länder förekomma dessutom, men 
mera sällan, tvänne andra arter af slägtet, nemligen P. crispus 
och P. minor. 
Den ifrågavarande fogeln har varit en gammal samt ovan¬ 
ligt stor och utbildad hanne. Näbben är från munvinkeln 24 
tum (520 millim.) lång. 
Följande uppgifter blefvo af Hr Levin på stället inhem- 
tade och med gåfvan till Riksmuseum skriftligen inlemnade: 
”Denna Pelikan sköts d. 8 Juni i sjön Rämen, vid hyt¬ 
tan af samma namn, belägen i St. Kopparbergs Län uti den 
vestra, skogiga delen af St. Tuna socken *). En kolbonde kom 
in på Bruks-Contoret och berättade alt han sett sjelfva hin, i 
skepnad af en ofantlig fogel, sitta i en trädtopp vid sjön och 
derifrån störta rätt ned i vattnet. Då Bruksinspektören genast 
begaf sig med bössa ut i en båt på sjön, fann han vid lan¬ 
det fogeln, som straxt simmade ut, rakt emot båten, liksom för 
att anfalla denna, men dödades genom ett skott med vargha- 
gel, hvaraf tvänne träffade i halsen. Man ansåg honom för 
en svan, plockade honom och försökte att genom förvällning 
och stekning deraf bereda en smaklig rätt, hvilket dock all¬ 
deles 
*) Således S. V. från Fahlun. — Reps anm. 
