207 
Persbergs grufvefält. 
Malmerna äro här uteslutande svartmalmer, och förekomma 
dels som lager i hälleflintartad och granitartad gneiss samt glim- 
merskiffer, dels ock som stock- och lagerformiga gångar i grönsten. 
Det egentliga Persberget är förut temligen noga i minera¬ 
logiskt hänseende undersökt, men de omkringliggande grufvorna 
äro det icke. De anmärkningsvärdare mineralierna hvilka jag 
der funnit, och som förut icke blifvit beskrifna, äro: 
En Zeolithart vid Mörkhultsgrufvorna, förekommande dels i kri¬ 
staller, dels kristallinisk och dels derb, vittrad. Mineralets 
kemiska sammansättning är ännu icke utredd. 
En Sjöskumart, grönaktig, i i till tums tjocka plattar. Mörk¬ 
hultsgrufvorna. 
Stenmark, svart bjå i körtlar. Mörkhultsgrufvorna. 
Pleonast. Mörkhultsgrufvorna. 
Asbest, grön, utmärkt fintrådig, liknande en grön ull. Wards- 
grufvan. 
Jernkisel, röd. Wardsgrufvan. Denna jernkisel innesluter ofta 
drushål, hvilkas inre beklädning utgöres' af Calcedon med 
det öfriga rummet fyldt af Skumqvartz. Drushålen hafva 
vanligen \ tums diameter, men äro icke cirkelrunda, utan 
elliptiska. Från calcedonbeklädnaden utgå stundom en eller 
flere droppstensartade pelare till motsatta väggen af drus- 
hålet. Dessa calcedonpelare hafva inuti sig en kärna af 
jernkisel, hvilken är otydligt begränsad af calcedoner. Jern- 
kiseln vid Wardsgrufvan har den egenskapen att förvittra 
temligen lätt, då den får ligga i öppna luften, till ett 
rödt grus, och i centrum af sådana i förvittring stadda 
stenar finnes den lika hård som Långbanshytte jernkiseln. 
Blodsten. Wardsgrufvan. 
Magnetjernmalm-kristaller i stora octaedrar inströdda i chlorit- 
skiffer. Märtha grufva. Kristallerna äro ibland på ett 
märkvärdigt sätt missbildade, ibland långsträckta i en 
riktning. 
Trådig Kalk i tunna plattar. Trullskullsgrufvan. 
t 
