243 
kula, utan sodan ingår i kolet och profvet bibehåller sig sådant 
‘det var. Med flusser ger det mangans reaktioner. Pulvret ut¬ 
vecklar rikligt chlor, när det öfvergjutes med saltsyra, af hvil- 
ken det dekomponeras. Ett svagt spår af kolsyra kunde upp¬ 
täckas med utspädd salpetersyra. 
Analysen gaf: Si 
23,687 håller syre 
12,299 
1,46 
Mn . 
56,209 - 
47,043 j 
Fe . 
9,138 - 
' *9 
2,741 1=20,071 
2,38 
Al . 
0,615 
0,287) 
Ca . 
0,504 
Mg . 
0,394 
ti . 
9,506 --— 
8,449 
4,00 
4 00,053. 
Emedan med vattnet bortgått något litet kolsyra och am¬ 
moniak, så måste dess qvantitet blifva något mindre, hvarige- 
nom syreqvantiteterna blifva i ett förhållande af 4,5:.2,5:1, eller 
9:45:6, hvilket skulle gifva formeln R 5 Si 3 +6H. Det synes 
dock tydligt, att detta mineral måtte vara en sammansättning 
af det förut beskrifna med ett annat, nemligen R 3 Si+3t4, hvil- 
ket mineral också verkligen finnes, ehuru utan vatten, nemligen 
det af Berzelius analyserade manganoxidsilikatet från S. Marcel. 
Formeln blir således (2MnSi+3H) + (R 3 Si+3H). ( = {2MnS+Aq}-t- 
{R 3 S+Aq}. 
3. Vattenhaltigt enkelt basiskt Manganox idulsilikat 
med Jernoxidhydrat från samma ställe. 
Mineralet är rödbrunt, derbt, utan tecken till genomgån¬ 
gar. Mussligt brott, svag fettglans; hårdheten emellan flusspat 
och fältspat. Pulvret rödbrunt, men ljusare än mineralet i 
stycke; ger lerlukt, när det fuktas. 
Dekrepiterar i kolf, svartnar och ger vatten, som visar 
salmiakångor mot en droppe saltsyra. Smälter ej för sig på 
kol för biåsrör, men väl med soda till en svart slaggkula. Jern- 
och manganreaktioner med flusserna; kiselskelett i fosforsaltet; 
jernflittror i morteln efter reduktion. Glödgadt i degel förglim- 
