— 257 
igenom således bekräftelse vanns på den förut meddelade upp¬ 
giften. Men att af detta mig veterligen enstaka fynd härleda 
någon geologisk slutsats torde ännu vara alldeles för tidigt. Med 
någon sannolikhet skulle man likväl kunna framställa den för¬ 
modan, att dessa flintstycken, under den tidsperiod, då elf-dalen 
var en hafsvik, och den höjd der jättegrytorna finnas var be¬ 
lägen närmare hafsytan, blifvit på isen ditförda och jemte andra 
stenar stadnat i den fördjupning, der de vid vattnets rörelse 
bildat den ovanligt stora jättegrytan, i det de sjelfva genom 
rullning och motgnidning småningom blifvit slätnötta och af- 
rundade. 
Hr Malm har tillsändt mig följande beskrifning på jätte¬ 
grytan, jemte åtföljande teckning tab. II. 
»Den bergås, i hvilken jättegrytan är belägen, har en nä¬ 
stan Vak sträckning från norr 33° ost, till söder 33° vest, och 
denna dess riktningslinea genomskär jättegrytan så som linean f, 
fig. 2. Figuren 3 visar profilen af den sidan af bergåsen, som 
vetter åt Götaelfs flodbädd, hvilken, troligen under en ej mycket 
aflägsen tid, sträckt sig ända till åsens fot, c, ty de mellan denna 
och elfven belägna åkrar, trädgårdar och ängar ligga endast några 
få fot högre än flodens medel-vattenhöjd, och då elfven stiger 
betydligt vid ihållande vestlig storm, ses till och med de när¬ 
maste åkrarna på de mera sidländta ställena stå under vatten. 
Afståndet från åsens fot till den s. k. »stadsvassen» eller elf- 
stranden är omkring 3000 sv. fot och jättegrytans höjd öfver 
elfven omkring 100 sv. fot. Lineen a , fig. 3, betecknar vatt¬ 
nets niveau i grytan då den är full, och b det ställe ofvanom 
densamma, der en ursvarfning i berget är belägen, hvilken jag 
längre ned skall närmare omtala. Hela åsen består af den här 
i trakten rådande gneissen, som här och der i sig upptager 
qvartzgångar. Åt elfsidan har bergåsen en temligen brant slutt¬ 
ning af 30°—45 Q , men den sydvestliga ändan stupar vid Öfveras 
tvärt ned med lodräta väggar. Något litet längre åt S.V. eller 
vid Örgryte träder berget åter upp i dagen och i en mindre 
kulle derstädes finnas flera mindre betydliga jättegrytor. 
