gen (öre ljusstrålens inträdande i det komprimerade glaset eller 
först ufider genomgången af detsamma *). 
Vi meddela nu några af de anställda försöken. 
N:o 
Det komprimerade glaset inställdes så, att det ursprung¬ 
liga polarisationsplanet gjorde ungefär \ 0 graders vinkel med 
den riktning, i hvilken glasets täthet var minst. (Denna vin¬ 
kel betecknas vid de följande försöken med .4). För att åstad¬ 
komma lika färger måste nu analysören vridas till venster. 
Vridningsvinkeln (lo) var vid olika inställningar följande: 
38 ^^ 
39,8 
38,0 
38,0 
Medium 38^5. 
Då derefter det ursprungliga polarisationsplanet vreds £0® 
till höger, således i motsatt riktning mot den vridning, som 
glasets kompression ensamt förorsakade, måste analysören ånyo 
förändra läge. Vid flera på hvarandra följande inställningar 
var denna vridningsvinkel (w'): 
7^0 
8,0 
7,0 
8,3 
Medium 7°6. 
Då deremot polarisationsplanet vreds 20*^ till venster, eller 
åt samma sida med den vridning, som härrörde från glasets 
kompression, måste analysören vid olika inställningar vridas 
med vinklarne (w"): 
*) Då enligt de försök, som Wertheim i anledning af Matteugcis un¬ 
dersökning anställt (Compt. Rend. XXXII, 289), magnetismen icke 
vrider ljusets polarisationsplan, om glasparallelipipeden samman- 
tryckes efter hela sin längd och icke blott på midten såsom vid 
Matteugcis försök, så är det otvifvelaktigt, att den vridning, som 
den sednare observerat, försiggått i den delen af glaset, sorn 
icke var komprimeradt. Huru denna vridning vid den använda 
methoden kunde synas olika i olika riktningar förklaras af de 
försök som här meddelas. 
