u 
saken till dessa insekisvärmars förekommande torde en kort 
redogörelse för traktens natur och nedanstående anmärkningar 
lända till förklaring. Vestra Ny och Nykyrka är nemligen den 
nordligaste, vid Vettern belägna socken i Östergöthland. Den 
är hvad man kallar en skogsbygd, uppfylld med berg, backar, 
otillgängliga skogar, sjöar, kärr och mossar. Äfven dess kust¬ 
sträcka, som visar en nästan enahanda naturbeskaffenhet, har 
för icke serdeles lång tid tillbaka varit skogbeväxt, ehuru den 
nu, sedan skogarna i allmänhet gått ett sorgligt slut till mötes, 
genom deras borthuggande eller urgallrande fått ett förändradt 
utseende. Så finner man nu de höga kullarna på somliga stäl¬ 
len beväxta med en grönskande löfskog, på andra åter stå helt 
kala och ödsliga eller öfversållade med skogens lemningar, 
brända och rnurknade trädstubbar, och åter på andra ser man 
dem förvandlade till verkliga moras, förorsakade af kullfällda 
förruttnade trädstammar och grenar, som ligga strödda mellan 
stenar och klippstycken. Sjelfva den del af strandbädden, med 
hvilken vi nu sysselsätta oss, är en knapp half fjerdingsväg i 
utsträckning, ligger mest öppen för storm och sjö, och är, 
någonting anmärkningsvärdt, den enda på hvilken några in¬ 
sekter i mängd förekommo. Mitt första besök derstädes skedde 
den 30 Maj. Dagen förut var mycket varm och klar, men en 
vestlig storm satte vågorna i stark rörelse, och frampå aftonen 
kom ett häftigt, men snart upphörande, regn. Detta hade till 
följd, att de insekter, som flögo emellan skogarna och öarna, 
dels af stormen blefvo drifna mot kusten eller kastade i vatt¬ 
net, dels mot aftonen af det plötsligt uppkommande regnet 
slagna i vattnet och af vågorna sedermera uppdrifna på den 
' steniga stranden. Andra orsaker till insekternas nedfallande i 
vattnet kunna väl också finnas, utan att man behöfver tillskrifva 
det hvarken stormen eller regnet, ehuru de dock sannolikt 
gemensamt utöfva det största inflytandet. Under copulationen, 
som vackra solskensdagar försiggår, röra sig insekterna mer¬ 
endels i luften och anställa stora utfarter till vidt åtskilda sko¬ 
gar och öar. Man finner då deras flygt mindre regelmessig 
