h är = 0 , antingen man då med — förstår +1 eller —I *); 
så har man dermed erhållit den satsen, att i alla händelser 
( 12 ) '*<^«+** + ■ 
Öppet lemnadt att, när b är = o, med förstå efter behag 
+1 eller—\. Och öfverväger man nu, hvilkendera af de båda 
expressionerna i sednare membrum af denna formel bör ut¬ 
märkas med tecknet Va+bi och benämningen principala qva- 
dratroten ur så finner man sig, i afseende på denna 
bestämning, icke af analysens föregående delar häfva annan 
förbindelse sig ålagd än att tillse, att den af de båda expres¬ 
sionerna, som sålunda utmärkes, uppfyller vilkoret att, för 
b=o och a = en positiv qvant. A, reducera sig till VA. Och 
som endast den öfra af dem uppfyller detta vilkor; så är man 
deraf bestämdt föranledd till den satsen, att i alla händelser 
V r+a fel/ r—a . 
öppet lemnadt att, när b är=o, med försiå efter behag 
eller—Men som i detta sednare membrum expressionen 
vid indefinit mot o convergerande 6, reducerar sig till +1 
eller —1 , allteftersom denna convergering mot o sker från po¬ 
sitiva eller negativa hållet; så är man nu utan all tvetydighet 
föranledd att statuera: Hvilka reela qvantiteter än a och b 
må vara, är städse 
dock att med Va, då a är negativ, vid hvarje särskildt till¬ 
fälle förstås den limes, mot hvilken en då ifrågavarande 
Va+bi convergerar vid indefinit mot o convergerande b. **) 
Va+b 
i ar 
*) Alldenstund raisonnementet i föreg. not, tillämpedt på éqvatio- 
nen gifver 
:-= + V^«eller +V — a.i, allteftersom a är positivt eller negativt. 
**) AnaJogien mellan denna definition och de i min ofvan citerade 
afhandling of d. 10 Febr. 1847 för Aresinx och Arccosa" gifna 
är anmärkningsvärd nos. 
O o 
