19^2 
1. Sparganimn ramosum Huds. Rchnb. Icon. tab. 326. fig. 751. 
u, erectum. 
p. natans, Sp. natans Fr. Herb. norm. fasc. 13. n:o 76. Th. 
M. Fries i Bot. not. Jun. J852. tab. 1. fig. Å. 
2. Sp. simplex Huds. Rchnb. Icon. tab. 325. fig. 750. 
cc, erectum. 
p. natans. Sp. natans ct. Linn, sec. L^sx. Sp. affine Schnitzl. 
in Rot. Zeit. J845. pag. 670. Rchnb. Icon. tab. 417. fig. 
925. Sp. boreale L^sx. in schaed. Sp. natans var. Th. 
M. Fries 1. c. tab. 1. fig. B. 
3. Sp. glomeratum L^sx. in schced. 
ct. erectum. 
p. natans. Sp. fluitans Fr. Th. M. Fries 1. c. tab. 3. 
4. S. minimum Fr. Th. M. Fries 1. c. tab. 2 Sp. natans Aucx. 
plurim. Rchnb. Icon. tab. 324. fig. 749. 
Ä. suberectum. Sp. natans var. minimum Hn. 
p. natans. Sp. natans ct. Hn. 
5. Sp. hyperhoreum L^esx. in schced. Sp. natans var. submu- 
ticum Hn. 
ct. suberectum. 
p. natans. 
Anm. 1. Så vida hufvudformerna af arterna I och 2 bibe¬ 
hållas från hvarandra specifice skiljda till följd af den constanta 
olikhet, som artnamnen antyda, måste inbördes emellan deras med 
P betecknade afvikelser iakttagas samma förhållande, enär emel¬ 
lan dem enahanda olikhet eger rum. Ville man anse dessa 
sistnämda jemväl hvar af sin hufvudform oberoende och följ¬ 
aktligen betrakta dem såsom sjelfständiga arter, så skulle jag 
deremot icke hafva att erinra annat, än att mig ännu är obe¬ 
kant, huruvida icke, på sätt af analogien med tydliga förhål¬ 
landet hos arten 4 med skäl förmodas, äfven hos förstnämde 
tvenne arter ct utan språng öfvergår i p. 
Ånm. 2. Då, enligt min åsigt, hvarje särskild art af släglet 
har sin egen forma natans och Linné, efter all sannolikhet, med 
