228 
duet snart nog ganska betydligt tilltager i storlek. Något 
exemplar mindre än N:o 1 eger jag ej, men antager att mun¬ 
springan hos ännu mindre ungar, måste vara ännu mera fram¬ 
åt stigande. 
N:o 1 —0 äro alla sådane exemplar, som. anträffades hos 
maneter, men N:o 6 är ett individ, som jag här i Götheborg, 
under förliden liöst (1851), fann bland Clupea sprattus och 
yngel af Cl. harengus. 
Ett annat anmärkningsvärdt förhållande vid denna arts 
utveckling förete sidoliniens laminee, till hvilka man hos N:o 
1 ej finner det minsta spår. Hos N:o 2 och 3 äro de endast 
antydda genom nästan omärkbara, intryckta punkter, långs si- 
dolinien, och hos alla dessa tre är sidan af stjertroten utan 
spår till den framstående kant, som, i en mera framskriden 
ålder, blir sä karakteristisk för släktet. Hos N:o 4 framträder 
denna köl tydligt samt något skarp och laminae kunna äfven 
upptäckas, fastän de äro så späda och svagt antydda* att man 
endast med väpnadt öga bemärker dem; men hos N:o 5 äro 
de så mycket utvecklade, att man med blotta ögat ser detta 
vackra parti. Stjertrotens sidoköl är skarp och plåtlinien fram¬ 
träder tydlig, om man låter fiskens yta torka något litet. Dock 
är denna piåtlinia ännu ganska märkbar framåt operkulartrak- 
ten, men hos N:o 6 äro laminae äfven der väl utbildade och 
ifrån detta stadium, eller till och med som N:o 5, är Caranx 
omisskännelig. 
Färgen af de lefvande exemplaren var silfverhvit. Ryg¬ 
gen, nacken, en båge på ögonringens öfre del samt ryggfenor¬ 
nas kanter svartaktiga. Sidoliniens bakre hälft, äfvensom krop¬ 
pens öfriga delar, utom buken, försedda med i rader stående 
primära pigmentfläckar, omgifna af en stor samling ytterst små 
sekundära. Det är de seclnare som i den mera framskridna 
åldern så utbreda sig, att fiskens yta, redan hos N:o 5, är 
liksom öfversållad med fina, svartaktiga punkter. 
III. 
