23i 
£;ar. Då horngäddan är af nyssnämnde storlek, går hon van¬ 
ligtvis ensam eller några få i sällskap, framskjuter långsamt 
i vattenbrynet till Gobii—stimmen j men da hon utsett sitt rof, 
störtar hon i sned rigtning ner i stimmen och förfelar sällan 
sitt mål. 
Mätningar och fenornas strålantal hos ex. 
a. 
i. 
C. 
d. 
e. 
f- 
Hos en full¬ 
vuxen, högst: 
Totallängd. 
13 
14 
m 
49 
64 
150 
m.m. 
Hufvudets längd . 
2h 
fil 
22 
54 
Strålar i Rf. 
9 
12 
15 
16 
17 
17 
19 
-Brf. . . . 
7 
9 
10 
11 
11 
12 
13 
— — Bf. 
s. *) 
s. 
s. 
sp.-) 
7 
7 
7 
-Af. 
18 
18 
19 
19 
20 
20 
22 
-Stf. 
14 
14 
15 
16 
18 
7,15,6 
6,19,5 
Hufvudet hos a: från trakten öfver ögats bakkant, till 
ned öfver den breda underkäksspetsen, beskrifver hufvudets pro¬ 
fil en så jemn kullring, att om man till en cirkel tager me¬ 
delpunkten på hufvudets undre kant, midt under ögats bak¬ 
kant, så infaller hufvudets kullring noga i denna cirkels peri¬ 
feri. Max. inf. framkant faller äfven noga i denna periferi, 
men ossa intermax. inf., hvilka äro omgifna af en lätt affal- 
lande hud, skjuta som två ytterst fina spetsar något framom 
densamma. Öfverkäken, sedd ofvanifrån, är både här och hos 
h bred och rundad; men hos h ligger medelpunkten till nämnde 
profils periferi, så långt under hufvudet som f, och så långt 
bakom ögats bakkant som | af ögats diameter. Max. inf. 
skjuter så långt framom öfverkäken som pupillens diameter; 
intermaxillarbenen lika långt. Hos c är hufvudets öfre kontur, 
från ögats framkant till den något spetsiga öfverkäksspetsen, en 
nästan rät linia, som, mot en annan, hvilken dragés öfver och 
parallelt med kroppens midtellinie, formerar en vinkel af 148®. 
*) s. betyder att fenän hélt och hållet saknas. 
sp. — — — spår finnes till fenan, antydt genom en vårtlik 
uppsvallning, försedd med en hinna innehållande otydliga strålar. 
