20 
Sammenligningspartikelen '/] staaer uden foregaaende Comparativ 
t. Ex. -øavaTov — af.poujj.£vo(, tJ pcov [j.stgc (Ljsiæ Epitaph. 
p. 118) og Hdt. 9, 26 fin. ouTto ouv Scxaiov to sTspov 
xspa^, TjTTsp 'AOifjvaiouc? hvor netopDeliberationen over dette Sp ørgs- 
inaal gaaer foran, synes i høi Grad at bestyrke den Mening, at 
denne Betegnelse er udgaaet fra og bibeholdt af Spørgsmaalets 
(Tvivlens) Form. Noget Comparativ er i dette Fald neppe med 
Ret at supplere. Apollonius Dyscolus kalder denne Brug af Dis- 
junctivet tJ: 8iaaa97]Tt,x'iq svvoia og forklarer, at Partiklen her be- 
kræfter det foranstaaende, nægter det efterfølgende. Thiersch 
Gramm. hom. p. 404 oversætter her fsom Hom. II. ^oVao{j.’ syo) 
Xaov coov £[j-tj.£vat, rf oLTZoXia^oLi) : „statt“ (istedetfor). Det tilsvarende 
Fald i Latin ~ quarn uden Comparativ — hyppigt hos Tacitus 
(ogsaa atqiie findes uden Lighedsord foran) er maaske blot falsk 
o: misforstaaet Græcismus. Den Analogie, som Sch. savner for 
Brugen af Disjunctiv som Comparativpartikel i de stambeslægtede 
Sprog, findes ellers tydeligt nok i flere af dem. Comparativpar- 
tiklen i den ældste germaniske Dialect, det gothiske, hedder (Grimrn. 
p. 274. cf. p. 60 og 176—177) åi{){)åu, eller afslidt foran („abge- 
stumpft^^) f>åu, eg. aut, vel, sive og gr. saavel i Spørgsmaal, 
som kategorisk Sætning, og dernæst ogsaa Comparativpartikel. 
I Oldhøitydsk er af fuldstændigt åi{ 3 })au bleven edo, odo (ogsaa 
érdo) og alde, mht. ode og oder, hos nogle Forf. alde og alder, 
nht. oder, oldnorsk é6a, blot disjunctivt. Desuden bruge ogsaa 
mange nuværende norske Almuedialecter for Comparativpartikelen 
„en^^ (saa rigtigt, efter Unger, ikke enn); eld, eld, helde, hell = 
vort „eller^‘ (cf. Ivar Aasen det n. F. Gr. p. 213 (hvor det bemær- 
kes at en kan udelades efter anna). Formerne elde, helde 
synes at pege hen paa Identitet med det oldhøit. og mht. Dis¬ 
junctiv aldei. Naar Sch. sammenstiller den gamle og nuværende 
nordiske Comparativpartikel en, sv. an, end, med det oldht. dann, 
denn, hvorefter den altsaa er opstaaet ved Aphærese af Lingualen 
(en ældre oldn. Form er ån), saa gjør Forholdet til de stambe- 
' Ved gotliisk Sprogbnig kan man vistnok tænke paa umiddelbar Indflydelse af 
det græske 
