IV 
ansees som et virksomt Led i Rækken af de civiliserede Stater, ere der- 
hos stiftede af nidkjære og dygtige Mænd, og de have npaatvivleligt vir¬ 
ket godt og gavnligt i mange Henseender. 
Hvad vi imidlertid her savne, er et Forbund, hvis Fællesarbeide er 
organiseret efter en større Maalestok i Lighed med den fleersidige Virk- 
somhed, som tinder Sted i de fleste Byer, hvilke i deres Midte tæller et 
Lands bedste Kræfter, med faa Ord — et Videnskabernes Selskab, hvis 
Formaal kunde omfatte saamange af Videnskabens og Kunstens Grene, 
som det maatte væve muligt at bringe til at voxe sammen i Harmoni med 
een Hovedbestyrelse. Oftere har den Tanke fremstillet sig for Andre som 
for mig, at det maatte være onskeligt at gjøre en Begyndelse hermed for 
os, da, saa synes det, mange udmærkede Kræfter herved turde finde den 
Slags Opmuntring til Arbeide og den Anerkjendelse, som under vore 
nærværende Forholde for en Deel savnes; — men fra mit Standpunkt 
drister jeg mig ikke til at forsoge Initiativet i et saa vigtigt Foretagende 
Klart er det dog, at et større Videnskabssamfund ikke kan tænkes at 
virke med den Kraft og Gavn, som ene kan sikkre en varig Bestaaen, 
hvis det ikke har til Eie og Disposition pekuniæiæ Midler, for at Virk- 
somheden ikke skal blive hæmmet, saa at sige, ved hvert Skridt. Disse 
Midler kunde ikke ventes reiste blot ved Medlemmers Contingenter. 
Et Selskab af dette Slags rnaa besidde Midler af Betydenhed for at 
kunne virke opmuntrende, ledende og hjælpende med Hensyn til den Pni- 
keltes Arbeide, medens Kritikens Fordringer — det andet store Formaal 
— maa og vil skee Fyldest vfd Medlemmernes Interesse og Iver. Det 
er vel ikke tvivlsomt, at Staten vikle her, som i andre Lande, støtte og 
beskytte et saadant Selskab, naar det forst klart maatte vise sig, at Kræf- 
terne vare tilstede og at de bode Vilie som Evne til at virke; men det 
tor maaske være saa, at Tiden endnu ikke er forhaanden for en saadan 
Samvirken i vort Land med dets Hovedstad til Centrum, og at forst en 
fjernere Fremtid skal see realiseret, hvad sikkert dog engang maa komme 
af en virkelig Trang. I den Tanke altsaa, at pekuniære Bidrag vikle 
for en Deel tjene til at fremskynde Virkeliggjørelsen af det Ønske, der er 
fremstillet i disse Linier, haaber jeg, at det ikke vil optages ugunstigt, 
naar jeg henvender mig til det ærede Collegium med en Bon, vedkom¬ 
mende denne Side af Sagen. 
