•i 
79 
Eulimella affinis (Eulima) Phil. 
Cerithiiirn calabrum Phil. 
* Buccinum undatum L. 
Af disse 19 Arter ere de 8 med * betegnede arctiske, de øv¬ 
rige 11 boreale. Vi bemærke foreløbig, at det langt overveiende 
An tal (14) af disse nordiske fordums Beboere af Middelhavet ere 
Conchiferer, og kun faa (5) Gasteropoder. 
Levninger af hiin høinordiske Fauna er nu, foruden de nys 
anførte uddøde, endvidere følgende endnu i Middelhavet igjen- 
levende arctiske Arter: 
Saxicava arctica (Mya) L. 
Solen ensis L. 
Cryptodon flexuosum (Tellina) Mont. (Ptychina biplicata Phil.) 
Turtonia minuta (Venus) Fabr. 
Astarte sulcata da Costa (A. incrassata Phil.) 
Mytilus edulis L. 
Area raridentata Wood (A. pectunculoides Scacehi) 
Yoldia pygmæa (Nucula) Miinst. 
Anomia ephippium L. 
Akera bullata Mull. (Philippi anfører ikke denne AVt; men 
jeg har fun det den ved Triest og Jeffreys ved den piemon- 
tesiske Kyst) 
Skenea planorbis (Turbo) Fabr. 
Velutina lævigata (Helix) L. 
Vi see her atter, at Fleertallet (9 af de 12) af de i Middel¬ 
havet igjenlevende arctiske Arter ere Conchiferer. Den af andre 
Forskere (Philippi, Lovén) gjorte lagttagelse, at disse sidste Dyr 
besidde større Evne til at kunne udholde betydelige Forandringer 
i Havets Temperatur, saa at saavel et større Antal af sydlige 
Arter kunne leve høiere mod Nord som af nordlige Arter længere 
mod Syd, end Gasteropoderne, finder saaledes ogsaa her Bekræf- 
telse. Denne større Haardførhed hos Conchifererne viser sig nem¬ 
lig deri: 
1) At, som nys anført, 9 arctiske Conchiferer, men kun 3 
arctiske Gasteropoder endnu holde ud i Middelhavet. 
