^ ringe Afstand fra hverandre med Tvermure i begge Ender. Det 
f derved indesluttede Riim er fyldt med Stene, Gruiis og Jord.i 
Man fmder jævnlig Gravkammere i disse Dysser, dog, saavidt 
vides sjelden mere end to i samme Monument, og da det ene i 
Midten og det andet ved den ene Ende; ofte blot eet, enten i 
f Enden eller i Midten. Mange af disse Kammere ere blevne aab- 
nede i gamle Tidei uden at man har nogen Underretning om, 
i hvad deri er forefundet; men adskillige have dog indtil nyere 
i Tider været urørte og ere blevne undersøgte af Antiqvarer, som 
have antegnet de deri gjorte Fund. I Danmark og Nordtydsk- 
land har man saaledes paa flere Steder fundet deels brændte deels 
ubrændte Menneske-Skeletter, Redskaber af Steen (især Flinte- 
steen). Ravsmykker og Krukker af brændt Leer.2 I norske Lang- 
dysser har man fundet Kul, Stumper af Jern (paa et Sted af en 
■ af Jernplader sammenklinket Jernurne eller Gryde) ogDyrebeen.^ 
Flere Antiqvarer have derfor erklæret sig for den Mening, at disse 
Monumenters oprindelige Bestemmelse har været at tjene som 
Gravsteder, — en Mening, som synes at være den ahnindelige 
blandt Nutidens Forskere, hvorimod enkelte ældre Antiqvarer, 
især paa Grund af Dyssernes Form, have anseet dem for Altere. 
Til Understøttelse for denne Mening kan jeg anføre Følgende; 
Der fmdes i det buddhistiske Land Tibet lignende Langdys- 
ser, hvorom en Reisende, ved Kavn Thomson yttrer sig saaledes^: 
„Ved Siden af Veien, hvorpaa vi nærmede os til Hovedstaden 
(Le, Hovedstad i Ladak, en Provinds af Tibet), er der en meget 
lang Construction af dem, som man kalder Ma ni’er,længere 
Disse Monumenter kaldes af noglc Antiqvarer Skibshøie. Saaledes jævnligen 
i Lrda, hvor tillige de fire Hjørnestene, som sædvanligen ere liøicre end Mas¬ 
sen, kaldes Sta vnliold ere. I Tydskland kaldes saadanne Monumenter Hii- 
nengraber, i Danmark sædvanligst Langdysser. 
I Annaler for nord. OldJajndighed for 1838, 1844 og 1845 har Prof. Worsaae 
leveret Beskrivelser over mange danske Langdvsser. 
Urda /, 135, 153. 
Himalaya and Tibet, London 1852, 8vo. p. 183. 
Mani er et Sanskrit-Ord, som betyder Juvel, kostbart Smykke, identisk med 
det pldnorske Men, 
8 
