117 
Moniimentøi^ kaldes døøls Chhod-Tøn d. ø. Offør-Riini og ørø 
Qakya-ThLibba (Buddha) hølligødø, døøls Dang-Ten d. ©. R’øøn- 
Riim, ellør Rum for udniærkøde Pørsonørs Røliqviør, saasom 
Lama’ors, Kongørs og andrø høitstaaøndø Mænds. Saadannø 
Mænds Lig blivø dørhos ubrcøndtø indsattø i dissø Constructionør. 
Hør havø vi saalødøs attør øt Traik analogt inød dø ubrcøndtø Lig 
i Griavkaminørnø vød Endørnø af dø danskø Langdyssør. 
Med den Stilling, de tibetanske Monumenter indtager, naar 
de ved Endernø af Mani’ernø ørø skilte fra døm, kan sammenlig¬ 
nes norske Gravhøies Beliggen- 
hed nær ved Endernø af Lang- 
dysser, f. Ex. ved Boknesundet^, 
hvor de ligge i saadan Stilling. 
Raar man nu ved at sammenligne de tibetanske og de nor¬ 
diske Langdysser, bemærker, at de ere opførte af samme Mate- 
rialier, af samme Form og have samme Brede og samme Høide, 
samt her som hist satte i Forbindelse med Gravsteder, kan man 
vanskeligen holde den Tanke borte, at de have havt samme Be¬ 
stemmelse, at altsaa de nordiske, ligesom hine, have været Offer- 
altere. Det kan ikke ansees som stridende mod saadan Bestem¬ 
melse, at Afdødes Levninger undertiden i dem ere anbragte. Der 
lindes hos de fleste Folkeslag, som have naaet nogen Grad af 
Ciiltur, en Stræ.ben efter at anbringe de Afdødes Lig eller Aske 
paa et helligt Sted. I de christne Kirker har man i Aarhundre- 
der hensat Lig, uden at man deifor Jvan sige, a,t Kirkerne dertil 
ere bestemte. Ligesom Toperne og de nordiske Gravhøie just 
ved Anbringelsen i dem af høit ærede og tildeels som 'Helgener 
anseede Personers Reliqvier erholdt Præg som hellige, saaledes 
kunne maaskee Alterne være blevne indviede paa samme Maade. 
Ansaaes end i Alrnindelighed een Mands Reliqvier tilstrækkelige 
til dette Øieineds Opnaaelse, saa seer man dog, at ogsaa i de 
indiske Toper undertiden Reliqvier af mere end een Helgen ere ned¬ 
lagte i samme Monument. ~ 
’ Afbildninger af dem findes hos Canningham 1. c. 
- Urda II Pl. VIII. cfr. S. 202-203. 
