144 
nalsegmenter, hvilken dog er tydeligst paa det tredie 
og fjerde Segment. — Thorax er vel temmelig tykt, men 
kan ikke siges at være ,,opblæssom hos O. saginatns. 
Fra KrøyeFs Beskrivelse af denne sidste (Exemplarer har 
jeg ikke seet) afviger vort Dyr desiiden derved, at det fjer¬ 
de Led a f de nederste Fø 1 er es Skaft er lidt kortere 
end det tredie (hos 0. saginatns er det „meget længere 
end det tredie^^); at tredie og fjerde Fodpar (hvilke hos 
O. saginatns ere store og stærke, „validFOkiin ere af mid- 
delmaadig Størrelse eller snarere temmelig smaa, 
kortere og langt spædere end de 2 første Par, hvor- 
imod femte og sjette Par tiltage i Længde og Styrke. Alle 
disse 4 Fodpar ere i Enden forsynede med en lang, smal, 
noget sammentrykt, lancetformig tilspidset Klo 
(ikke „ungve lato, laminari,'' som det hedder om O. sagina- 
tus); endelig er det sj^vende Fodpar næsten dobbelt 
saa langt som hine eller omtrent af Dyrets halve Længde. 
Første og andet Fodpars Hænder ere meget stærke og om¬ 
trent ligestore. — Dyrets Farve er paa Ryggen lys rnstbrnn, 
Bngsiden og alle Vedhæng graahvide. 
Hovedet, der omtrent er saa langt som de 2 første Bryst- 
segmenter, løber fortil nd i et triangulært-tilspidset, ovenpaa 
hvælvet Pandehorn (rostrum), paa hvis dorsale hvælvede Fla- 
de bemærkes en stor oval, i Retningen afDj^rets Længdeaxe 
stillet gnulrød eller blodrød Plet, som ikke er andet 
end de tvende tæt sammen siddende, 1 igesom sam- 
mensmeltede, men dog ved en Længdefure adskilte 
Øine, hvilke nnder Mikroskopet viste sig bestaaende af tal- 
rige polygonale Facetter. 
Krøyer, som formodentlig ikke har imdersøgt sin O. sagi¬ 
natns i levende Tilstand, har vel omtalt „den gjennemskin- 
nende, ovale, gnnlrøde Knude paa Rostrunb^, men ikke ah- 
net dens Betydning som Øine, efteivsorn han strax efter (Ka- 
turhist. Tidsskr. 4 B. 1842 pag. 156) tilføier: „Oculi nulli?^^— 
Ogsaa Liljeborg (Øfversigt af Vetensk. Akad. Forhandl. 1852 
