165 
i hvilket denne synes knn at have forbeholdt sig et Voturn nega- 
tivum. 
Denne Provisional Ordonnants indeholdt væsentlig følgende 
Principer: 1) Kongen afgjør ei Regjerings-Anliggender paa egen 
Haand, men efter Overlæg med beskikkede Aiictoriteter. ' 2) Alle 
Forestillinger behandles af en bestemt Central-Aiictoritet, under 
hvilken de henhøre. 3) Disse Aiictoriteter have en collegial Ind- 
retning. Ordonnantsens Grundtanke er saaledes at danne en 
Ministerial-, ingen Cabinets-Regjering. Den var imidlertid et 
Hastværks-Arbeid og, som Navnet viser, kun provisorisk.' Den 
kom heller ikke til Virkelighed uden med mange Afændringer. 
Dette paavistes nu ved en historisk Oversigt især over Ge- 
heime-Conseilets Udvikling i den følgende Tid. Som Hoved- 
I 
puncter kan mærkes: 
Christian V tilkjendegav 1671, at Geheime-Statsraadet ei skulde 
bestaae af faste Medlemmer, men at Kongen dertil vilde kalde 
hvem han lystede. Medlemmernes Antal var nu ogsaa vexlende, 
og det fraveges ofte at afgjøre Sagerne i Statsraadet, hvorimod 
de afgjordes af Kongen, enten umiddelbart i hans Cabinet, eller 
efterat en speciel Auctoritet var hørt. I Griffenfelds Tid, som 
ogsaa senere under Christian V, førtes Regjeringen i Regelen 
ganske uden Medvirkning af Geheime-Conseilet. 
Frederik IV indhentede derimod hyppigere Conseilets Be- 
tænkning og udfærdigede Insfcruxer for dette Raad. Under de 
følgende Konger synes Raadets Indflydelse endog at have været 
stigende indtil Struensees Reaction mod Minister-Regjeringen. 
Efter Struensees Fald bestræbte man sig for at vende tilbage til 
de gamle Indretninger, hvilken Bestræbelse især er kjendelig i 
Forordn. af 1772, hvori kun den Bestemmelse er ny, at ingen 
af Statsraadets Medlemmer maatte være Præses i de specielle 
Collegier. 
Da Kronprinds Frederik 1784 indtraadte i Geheime-Statsraa- 
det, blev Cabinetteb ophævet, og Forordn. af 1772 gjentagen. 
Man har altsaa i Danmark en fast og ordnet Ministerial-Regjering 
tidligere end i noget andet europæisk Enevoldsrige. Herved for- 
