168 
I 
Holothurider) temmelig ligeligt repræsenterede i den egentlige 
skandinaviske Fauna, idet deres Andeel i den hele dervæ¬ 
rende Echinodermfauna varierer mellem 18 og 29 pCt. 
3. I den tinmarkske og grønlandske Fauna er der derimod en 
temmelig stor Forskjel paa de respective Ordeners relative 
Betydning. Antallet af Søstjerner og Slangestjerner er vel 
hverken meget forskjelligt i disse 2 Grene af den arctiske 
Fauna, eller staaer i noget synderligt Misforhold til det hele 
Artsantal, sammenlignet med det tilsvarende Talforhold for 
den egentlige skandinaviske Fauna’s Vedkommende. Deri¬ 
mod er Grønland forbausende fattigt paa Echinider 
og Finmarken i en m ærkelig Gr ad blottet for Sø- 
pøls er.“ 
Med Hensyn til disse af Liitken opstillede Sætninger skal jeg 
for det føl ste bemærke, at Finmarkens eller den norsk-arctiske 
Echinodermfauna hidtil kun er meget ufuldstændigl undersøgt og 
kun med en vis Reservation kan jævnføres med den egentlige 
skandinaviske, som er bleven grundigt studeret af flere dygtige 
Forskere, eller med den grønlandske, som ligeledes er bleven 
undersøgt af ivrige Videnskabsdyrkere, hvilke i længere Tid have 
opholdt sig der, medens Finmarken kun af og til paa korte Ti¬ 
der er bleven besøgt af en og anden reisende Zoolog. 
Dernæst skal jeg, med Hensyn til den af Liitken gjorte Be- 
mærkning om Finmarkens mærkelige Fattigdom paa Søpølser 
(Holothurider), tillade mig at meddele Selskabet, at jeg paa min 
sidste Reise i forrige Aars Sommer, foruden flere andre Tillæg 
til vor arctiske Echinodermfauna, hvilke jeg i et senere Møde 
skal omtale, fandt følgende for den norske arctiske Fauna 
nye Holothurider: 
1) T h y 0 n i di u m D r u m m o n d i (Holothuria) Thompson, ved 
Grøtø og Slaatholmen i Lofoten (68^ 20' N. B., altsaa indenfor 
den arctiske Region) paa 40—50 Favnes Dyb, sandig Bund. Den¬ 
ne Art er udentvivl at betragte som arctisk, da den paa de an¬ 
førte Localiteter ikke syntes at være sjelden, ogsaa temmelig 
fundet af Dr. Koren ved Beian ved Trondhjemsfjorden, 
