9 
1 
I deres Hæresi og mod hans Kirke og den romerske, og at han 
' giennem hele sin Tale (indirecte) bekjæmper Arianismen, sam- 
j* 'menholdt med den firedobbelte Kjendsgjerning, atAmbrosius har 
I været Biskop over et Diøces, der var Nabodiøces til det aqnile- 
j" jensiske, at han har opholdt sig en Stand i Aquileja, at han hele 
I sit Liv igjennem har bekjæmpet Arianismen, og at han just i 
'I Aquileja har havt med Arianere at bestille^ vidner for, at det 
I virkelig er den berømte mediolanensiske Biskop, fra hvem den 
rdet nævnte Skrift indeholdte Tale hidrører. 3. Sammenligne vi 
^EKplanatio^-^ med Ambrosius’s tre antiarianske Skrifter: de fide 
i libb. V., de Spirilu sancto Ub. IILogde mcarnationis domimcæ inyslerio 
' liber, saa blive vi vaer, at der fmde ikke ganske faa Berørelser 
Sted mellem enkelte af de Ytringer i hiint Skrift, der referere 
] sig til og gaae mod Arianismen, og irnellem adskillige Ytringer 
j i disse. ^ Ogsaa denne Omstændighed stadfæster Rigtigheden af 
* Sml. først og fremst med det første af de i den foregaaende Note anførte 
i Steder følgende Ord i De Jide lib. II. c. 3: „Z)e omnipotente Dei Fdio iniD. 
^.^Itaque cum verus et bonus Dei Filius, utique omni potens Deus Dei F il i us. 
Num hine quoque dubitari potestl Supra diximus lectum., quia Dominus omni- 
potens nomen est ei. Ergo quia Filius Dominus., Dominus autem omnipotens, 
omnipotens est Dei Filius. Sed accipe etiam eam, de qua dubitare nequeas, 
, lectionem. „,.^cce inquit, cum nubibus, et videbit eum omms oculus 
et qui eum compunxerunt., et plangent se super eum omnes tribus terræ. Etiam 
amen. Ego sum CL dicit Dominus Deus, qui est et qui erat et qui ven- 
turus est, omnipotens (Apoc. 1, 7. 8.). Quem igitur compunxerunt, et quem 
r 
speramus esse venturum, nisi Filiim? Ergo omnipotens Dominus et Deus Chri- 
stus esE. Ligesaa sml. med det samme Sted ogsaa de incarnationis mysterio 
c. 10 og fremdeles ogsaa endnu De Jide lib. I. c. 2, Tractatus in Symbolum 
' c. 5, De spiritu saneto lib. III. c. 23 og Acta conedii Aquilejensisi. Amb. 
Op]). T. V. p. 174 ed. Paris, fra 1632. Med de øvrige i den foregaaende 
" Note anførte Steder sml. Ytringer som: „Didicimus, unam esse Patris et Filii 
imaginem, unam similitudinem, unam sanetificationem. Didieimus unam esse 
op er ationern, unam qloriam, unam quoque divinitate m. ubi una div mit a s, 
una voluntas —(^De Jide hb II. c. 4: De Domino majestatis Dei Idio). 
I „superest, ut unius quoque majestatis Patrem et Filium doceamus. ■ Ac- 
cipiant nunc, quod dubitare non possunt, quod Patris et Filii una maj e st a s 
siJ iDe Jide lib. III. c. 7: Quod una maje stas et una gloria, una quoque 
