20 
Hvad der har bidraget meget til at Ambrosius forhastede alle 
antihæretiske Tilsætninger til Symbolet og overhovedet erklærede 
sig imod alle Forandringer af samme, var den Omstændighed, at 
han troede, at Symbolet var forfattet at Apostlene, en Anskuelse, 
der dengang allerede i længere Tid var udbredt i Occidenteni, 
for en Del havde sin Kilde i en eiendommelig Opfattelse af Nav¬ 
net Symholum (s. S. 16 f. Not.) og vel var udgaaet fra den ro¬ 
merske Menighed, hvilken paastod at have modtaget, ligesom 
meget Andet, saaledes naturligviis fornemmelig ogsaa det som 
regula fidei og Daabsbekjendelse i hele den kirkelige Oldtid i den 
allerhøieste Anseelse staaende Symbol af sin formeentlige Stifter, 
Apostelen Petrus, som fremdeles gjorde Fordring paa at have 
bevaret det i sin oprindelige, simple, uforandrede apostoliske Skik- 
i 
sig meget godt forklare haade, hvorledes Rufin kunde tillægge majores Opta- 
gelscn af dem, og hvorledes Arianerne kunde heraabe sig paa dem. De vare 
sanctionerede og ærværdige ved deres høie Alder. 
‘ At man i Orienten nogensinde har antaget, at den kirkelige Daabsbekj endelse 
var et Verk af Apostlene, deraf have vi ingen Spor. Overalt, hvor østerlandske 
Kirkefædre betegne den som apostolisk (s. Cyrillus af Jerusalem Katech. XVIII 
n. 32 og Epiphanius Ancor, n. 121 og 122) tsenke de kun paa Indholdets Apo- 
stolicitet, og Cyrillus af Jerusalem erklærer i Katech. v. n. 12 ligefrem, at Sym¬ 
bolet (Troen, den kirkelige Troesbekjendelse) er taget og sammensat af de hel¬ 
lige Skrifter. Derfor kunde ogsaa Marcus Eugenicus Erkebiskop i Ephesus paa 
Conciliet i Elorents 1439 svare Cardinal [Julianus Cesarini, der havde talt om, 
hvorledes Apostlene havde holdt en Synode og paa samme ogsaa overleveret 
det hellige Symbol, og om hvorledes de senere økumeniske Synoder havde for¬ 
andret og forøget det af den første gjorte Symbol eller Apostlenes Symbol, idet 
dette ikke var dem nok; OUTS S)(^0[1SV, 0’JT£ £tSo[J.£V CDp^oXov XWV 
(s. Sylvester Sguropulus Hist. Concilii Elorentini sect. VI c. 6 p. 
150 ed. Rob. Creyghton). Dette mærkelige Udsagn af en i sin Kirkes Literatur 
vel bevandret Mand har sin Grund ikke saa meget deri, at den græske Kirke 
havde glemt det apostoliske Symbol, fordi den fra Slutningen af det fjerde Aar- 
hundrede af havde sat først Nicænum og siden Nicæno-Constantinopolitanum i 
de locale Daabsbekjendelsers Sted, som den før det angivne Tidspunet havde 
betjent sig af, men snarere deri, at den virkelig aldrig har vidst Noget om et 
apostolisk, et Apostlenes Symbol, d. v. s. om et af Apostlene forfattet Symbol, 
eller at den aldrig har tillagt Apostlene den almindelige kirkelige Daabsbekjen- 
delses Affattelse. 
