22 
des vilde da den forblive ustraffet, som gjorde det samme med 
Apostlenes Fælledsværk ? i 
Ogsaa Ambrosins’s Sands for Korthed og Simpellied har havt 
sin Andeel i hans Bedømmelse af og Polemik imod den Skik at 
interpolere Symbolet ved antihæretiske Tilsætninger. Man seer 
dette tydelig af de Ord, som gaae umiddelbart foran for og lede 
over til det Sted, hvor han for første Gang omtaler og misbilliger 
denne Skik, og i hvilke han derfor aabenbart allerede sigter til den: 
Sancti ergo apostoli, in iinum convenientes, breviarium fidei fe- 
cerunt, ut hreviter fidei seriem comprehendamus. Brevi- 
tas necessaria est, ut semper memoria et recordatione 
ten eat ur. Ligesaa fremgaar det samme deraf, at A. umiddel¬ 
bart efter den første Berørelse og Misbilligelse af den omtalte 
Praxis paany ytrer, at Apostlene havde gjort Symbolet kort, at 
han der vender tilbage til og (ganske kort, i et eneste Oid) gjen- 
optager det nylig om Symbolets bremlas Sagte (Ergo apostoli 
sancii convenientes fecerunt symholum breviter.^^ Paa det apo- 
‘ Det er forøvrigt klart, at Ambrosius just derfor fremhæver Symbolets apostoli¬ 
ske Oprindelse saa ofte og saa eftertrykkelig, fordi han var saa meget imod 
Tilsætninger til det. Han vilde benytte Symbolets Apostolicitet imod den af 
barn misbilligede Skik at interpolere det ved antihæretiske Bestemmelser. Den 
skulde tjene hans Polemik imod denne Skik. Men hvad der igjen havde frem- 
kaldt hans Modbydelighed for antihæretiske Tilsætninger til Symbolet, var den 
Omstændigbed, at hans og den katholske Kirkes Dødsfiender, Arianerne, havde 
misbrugt det aquilejensiske Symbols misforstaaelige Tilsætning invisibili et im- 
passibilL Denne Erfaring er Kilden umiddelbart til A.’s Polemik mod antihæ¬ 
retiske Tilsætninger til Symbolet og middelbart til hans gjentagne og stærke 
Eremhævelse af Symbolets apostoliske Oprindelse. 
* Idet A. paa begge de to anførte Steder ikke blot fremhæver Symbolets Korthed, 
men tillige og fornemmelig den Omstændighed, at denne Korthed hidrørte fra 
Apostlene: saa giver han at forstaae, at det var utilladeligt at ophæve denne 
(for det væsentlige) Egenskab ved at forlænge det ved antihæretiske Tilsætnin¬ 
ger. Apostlene maatte bedst have vidst, hvorledes det overhovedet maatte være 
beskaffent, og specielt, at det maatte være kort, hvilket sidste de havde antydet 
ved at gjøre det kort. Ogsaa Grunden, hvorfor de fandt, at Korthed her var 
fornødent, lod sig let angive: De vilde, at det ikke skulde opskrives, men, 
modtaget mundtlig, læres udenad. Da var det nødvendigt, at det let kunde ind- 
