24 
Fylde og Rigdom i Udtrykket. Og disse Eiendommeligheder have 
i Forening med den græske Orients i dens speculative Begavelse 
og Opgave begrimdede Forkjærlighed for og Vægtlæggen paa den 
christelige Læres speculative Dele, i Forening fremdeles med, at 
de orientalske Kirker aldrig have vidst Noget om, at Symbolet 
var forfattet af Apostlene (s. ovenfor S. 20 Kot. l)i, og i Forbin¬ 
delse endelig med den Omstændighed, at de vare alle Hæresiers 
Hjem og Hovedsæde, frembragt det modsatte Resultat, at Sym¬ 
bolet i dem allerede, tidlig fik antihæretiske Tilsætninger, hvis 
Mængde med hver ny opdukkende Hæresi tiltog, og at det her 
overhovedet blev behandlet med den allerstørste Frihed. En 
Mand af saa eminent romersk Aand, som Ambrosius, maatte denne 
Fremgangsmaade være aldeles imod. Han dadlei den dog af 
de ovenfor S. 7 f. og S. 8 f. anførte Grunde allermeest ved den 
aquilejensiske Kirke, som ogsaa derved, at den havde optaget et 
Par antihæretiske Tilsætninger til Symbolet egentlig var bleven den 
occidentalske Kirkes Characteer og Daabsbekjendelsespraxis utro. 
Den occidentalske Kirkes, thi, hvad der gjælder om den ro¬ 
merske Kirke, gjælder angaaende antihæretiske Tilsætningers Op- 
tagelse i Symbolet ogsaa om de øvrige occidentalske, som forøv- 
rigt med Hensyn til Optagelsen af nye Led og Leddele og 
andre ikke antihæretiske smaa Tilsætninger og med Hensyn til 
Forandringer i Leddenes Rækkefølge vare mindre strenge og 
ængstelige end den ældre romerske Kirke^. 
* Omvendt vidner den græske Kirkes Behandling af Daahssyrabolet om, at denne 
Kirke aldrig kan have vidst Noget om, at det var et Verk af Apostlene. El¬ 
lers vilde den neppe have behandlet det som den gjorde. Det indirecte Vid- 
neshyrd om, at Orienten ikke har holdt Symbolet for forfattet af Apostlene, 
som ligger i dens Behandling af sammes Ordlyd, stemmer paa det Skjønneste 
overeens med de directe om det Samme, og tjener dem til en kraftig Støtte. 
» Den ældre romerske Kirke. Omtrent fra den anden Halvdeel af det femte 
Aarhundrede af opgav nemlig den romerske Kirke sin tidligere Strenghed og 
Ængstelighed mod Hensyn til Symbolets Ordlyd, og optog efterhaanden alle 
de Bestanddele af Symbolet, hvorved det senere romerske, vort nuværende ro- 
mersk-occidentalske Daabssymbol adskiller sig fra det ældre romerske. Hoved- 
aarsagen til denne Eorandring var den Omstændighed, at den romerske Kirke 
fra det anførte Tidspunkt af, hortreven af Tidens fra den græske Kirke ud- 
