25 
y 4. Hvad Ordlyden af det Symbol angaaer, somAm- 
,| brosius liar traderet og udlagt i Explanaiio^ saa lære vi den 
f at kjende deels af et ganske eiendommeligt og i hele den oldkir- 
r kelige Literatur aldeles enestaaende og overmaade interessant og 
' ' Sted i Skriftets sidste Del, deels af de Partier af Talen, 
!, hvori Ambrosius i Korthed forklarende gjennemgaaer den anden 
■j og tredie Artikel. Dog give os hint Sted og disse Partier kun 
I for en Del sikker Oplysning om den Skikkelse, det mailandske 
Symbol havde paa Ambrosius’s Tid, idet Ambrosius oftere kun 
anfører Begyndelses- og Slutningsordene eller kun Begyndelses- 
.' ordene eller ogsaa kun Slutningsordene af de enkelte Led og ved 
deies Anførelse ikke altid strengt holder sig til Symbolets Ord, 
^ men undertiden bruger i deres Sted synonyme og overhovedet 
^ en og anden Gang angiver dem med en Smule Frihed. Vi maae 
I derfor hist og' lier supplere hans Angivelser af hans Tractatus in 
T Symbolum Apostolorum og, da han udtrykkelig erklærer, at hans 
F ' 
Kirke havde den romerskes Symbol, og denne dengang endnu 
II brugte det oldromerske, paa hvilket ogsaa alle Ambrosius’s An- 
givelser, en eneste maaskee undtagen, i føre, af alle de mange 
;• Documenter og Angivelser, som vi endnu besidde om dettes 
Ordlyd. ^ 
gangne theologiske og christologiske Interesse, gjennem flere Aarhundreder ikke 
mere brugte det apostoliske Symbol, men Nicæno-Constantinopolitanum som 
Symbolum traditum, ediscendum og reddendum. 
^ ^ Den anden Artikels tredie Led har nemlig i det oldromerske Symbol efter flere 
af de Kilder til dette Symbols Ordlyd, der i den følgende Note skulle anføres, 
lydt „crucifixus suh Pontio Pilato et sepultus’'^; det samme Led i det ambro- 
_ sianske Symbol synes derimod efter Ordene „suh Pontio Pilato passus et se- 
[ • pultus; habes passionem et sepidturam i den i Texten omtalte Passus af Talens 
r 
Slutningsled og efter Ordene habes et passionem ipsius et sepulturam i Udlæg- 
; gelsen af den anden Artikel at have lydt passus sub Pontio Pilato et sepidtus. 
, ^ Det ere følgende: 1. Den romerske Presbyter Novatians Relation af Troesre- 
' gelen i hans Skrift De Trinitate sive regula Jidei; 2. Maucellus af Aneyras Troes- 
^ bekjendelse i hans Skrivelse til den romerske Biskop Julius hos Epiphanius Pan. 
^ hæres, 72; 3. Rufins Expositio in Symbolum Apostolorum; 4. Hieronymus’s Angi- 
^ velse af det romerske Symbols Slutningsled i hans Brev til Pammaehius de er- 
roribus Joannis Hierosolymitani samt hans Angivelse af den tredie Artikels andet 
I 
I 
I 
I 
- 
