49 
qui mxerunt secimdum præcepta Christi et justitias in hoc mundo: 
hcee est cetevno et becita vi to illo, quout credis etc. Møørkvcerdig 
er i Mcetas’s Udlæggelse af den tredie Artikels andet til femte 
Led Vexelen af credere med den blotte Accusativ og af credere 
med in og Accusativen. Medens han først siger: jam profiteris 
credere sanctam ecclesiam catholicam, siger han derefter Credis deinde 
in remissionem peccatormn; der, hvor han anfører den tredie Ar¬ 
tikels to sidste Led, siger han endog i eet Aandedræt: credis et 
carnis resurrectionem et in vit am ceternam; endehg: medens han 
her siger credis — et in vitani ceternam^ siger han senere igjen 
hæc est æterna vita — Ula, quam credis. Af denne idelige Vexel 
af credere med den blotte Accusativ og af credere med in og Ac¬ 
cusativen, følger aabenbart, at credere in sanctam ecclesiam, in re¬ 
missionem peccatorum etc. for Nicetas maa have været aldeles det 
samme som, kan ikke have været mere, end credere sanctam ecclesiam 
cathoUcam, remissionem peccatorum etc., eller at Præpositionen in 
i Forbindelserne credere in sanctam ecclesiam catholicam, in remissio¬ 
nem peccatorum etc. for ham maa have tabt sin oprindelige, egentlige 
Kraft og være bleven til en blot og bar Exponent af Accusativ- 
forholdet, en Exponent, der i Forbindelse med Accusativen lige- 
som den blotte Accusativ udtrykte Objectets Existents. Paa samme 
Maade bruges, som bekjendt, hvort paa og det tydske an efter 
at troe, glauben, ofte kun om Troen paa en Persons eller 
Tings Existens. 
3. Fulgentius af Ruspes Libri duodecim contra gesia, 
quæ adv er sus eurn F abianus liæreticus falsa con- 
finxit. 
i Vi kjende den Ordlyd, som det kirkelige Daabssymbol havde 
i den carthaginiensiske Menighed og i flere andre af den afhæn- 
gige afrikanske Menigheder, foruden af de ovenfor S. 30 anførte 
to cyprianske Steder, af fem Sermones, der tilhøre enten Kirken 
i Carthago eller denne og en anden afrikansk Kirke, der har 
staaet under den, eller ogsaa to afrikanske Kirker, der have været 
den undergivne, nemlig: den iblandt Augustins Sermones staaende 
Sermo 215. In redditione Syrnboli (Aug. Opp. T. V p. 949 seqq.), 
4 
